Ustavna povelja državne zajednice Srbija i Crna Gora
<s>Ustavna povelja državne zajednice Srbija i Crna Gora bio je najviši pravni akt Državne zajednice Srbija i Crna Gora.</s>

<s>Krajem devedesetih godina XX veka u Crnoj Gori je počeo da jača pokret za nezavisnu državu, koja bi bila međunarodno priznata, te bi potom uredila odnose sa Srbijom u okviru saveza nezavisnih država.</s><s>Organi Crne Gore nisu priznavali savezne organe i njihove propise, niti su učestvovali u finansiranju Federacije.</s><s>Crna Gora je uvela evro za svoju monetu, te uobličila novi privredni sistem.</s><s>Evropska unija je stavila do znanja da Srbija i Crna Gora mogu postati članice Evropske unije samo kao jedna državna zajednica.</s><s>Posle pritisaka iz Brisela, Srbija i Crna Gora su potpisale „Beogradski sporazum“ o preuređenju savezne države.</s><s>Tekst ovog sporazuma su usvojile narodne skupštine Srbije i Crne Gore, a onda je Savezna skupština 4. februara 2003. usvojila i proglasila Ustavnu povelju.</s><s>Savezna Republika Jugoslavija se transformisala u državnu zajednicu Srbija i Crna Gora (SCG).</s><s>Državna zajednica je prestala da postoji posle osamostaljenja Crne Gore 2006. godine.</s>

<s>Sadržina Ustavne povelje 
Državna Zajednica Srbije i Crne Gore je bila državna tvorevina više konfederalnog nego federalnog tipa, što je vidljivo iz njenih nadležnosti i načina rada njenih institucija.</s><s>Ona je imala svoj grb, zastavu i himnu.</s><s>Administrativni centar državne zajednice je bio Beograd u kome je sedište njenih institucija (osim Suda Srbije i Crne Gore čije je sedište u Podgorici).</s><s>U međunarodnim odnosima Srbija i Crna Gora su istupale kao jedan međunarodni subjekt.</s><s>Državljani država članica su istovremeno državljani državne zajednice.</s>

<s>Institucije državne zajednice Srbije i Crne Gore</s>

<s>Skupština Srbije i Crne Gore je bila jednodomno predstavničko telo državne zajednice koje je činilo 136 poslanika, i to 91 iz Srbije i 35 iz Crne Gore.</s><s>Poslanike su birali građani neposredno na izborima, ali su poslanici za prvi dvogodišnji saziv Skupštine izabrani od strane skupština država članica.</s><s>Odluka se donosila ako je za nju glasala većina od ukupnog broja poslanika obe države članice.</s>

<s>Predsednik Srbije i Crne Gore je bio šef državne zajednice koga je birala Skupština Srbije i Crne Gore.</s><s>On je istovremeno bio i predsednik Saveta ministara Srbije i Crne Gore (vlade).</s><s>On je predstavljao državnu zajednicu, raspisivao izbore za Skupštinu Srbije i Crne Gore, postavljao i opozivao šefove diplomatskih predstavništava, dodeljivao odlikovanja i druga priznanja, i bio član Vrhovnog saveta odbrane.</s><s>Predsednik je za svoj rad odgovarao Skupštini.</s><s>Predsednički mandat je trajao četiri godine.</s><s>No, mogao je biti smenjen i ranije, ako bi podneo ostavku ili ako bi Skupština utvrdila da je kršio Ustavnu povelju.</s>

<s>Savet ministara Srbije i Crne Gore činilo je pet ministara: 1. za inostrane poslove, 2. za odbranu, 3. za međunarodne ekonomske odnose, 4. za unutrašnje odnose i 5. za ljudska i manjinska prava.</s><s>Savet je imao pravo zakonodavne inicijative, i pravo donošenja podzakonskih akata.</s><s>Ministre je birala Skupština Srbije i Crne Gore.</s><s>Pored ministra postojali su i zamenici ministra koji su uvek bili iz druge države članice u odnosu na ministra.</s>

<s>Sud Srbije i Crne Gore činio je podjednak broj sudija iz obe države članice.</s><s>Birala ih je Skupština Srbije i Crne Gore.</s><s>Sud Srbije i Crne Gore rešavao je sporove između institucija državne zajednice, sporove između dve države članice, kao i sporove između država članica sa državnom zajednicom; odlučivao je o usklađenosti ustava i zakona državne zajednice sa Ustavnom poveljom.</s><s>No, ovaj sud nije formiran do kraja postojanja Zajednice.</s><s>Državna Zajednica Srbije i Crne Gore imala je Vojsku Srbije i Crne Gore koja je bila pod demokratskom civilnom kontrolom.</s><s>Vojskom je komandovao Vrhovni savet odbrane.</s><s>Njegov sastav činili su: predsednik Srbije i Crne Gore i predsednici država članica.</s>

<s>Ishod Ustavne povelje 
Potrebno usaglašavanje ustava država članica sa Ustavnom poveljom državne zajednice nije učinjeno do 2005. godine.</s><s>Sud Srbije i Crne Gore nije konstituisan do 2005. godine.</s><s>Amandmanom na Ustavnu povelju produžen je prvi dvogodišnji saziv Skupštine Srbije i Crne Gore.</s><s>Do usvajanja znamenja Srbije i Crne Gore, privremeno su se koristila znamenja bivše savezne države.</s>

<s>Reference 
 Ustavna povelja državne zajednice Srbija i Crna Gora, Službeni list Srbije i Crne Gore, Beograd, 2003.</s>

<s>Vidi još 
 Ustavi Srbije
 Ustavi Crne Gore</s>

<s>Spoljašnje veze</s>

<s>Ustavi
Srbija i Crna Gora
2003</s>

