Felipe González
<s>Felipe Gonsales Markes (šp.</s><s>Felipe González Márquez; Sevilja, 5. marta 1942.) je španski političar.</s><s>Bio je generalni sekretar Španske socijalističke radničke partije (šp.</s><s>Partido Socialista Obrero Español) i predsednik Vlade Španije od 1982. do 1996. godine.</s>

<s>Biografija 
Potiče iz skromne porodice.</s><s>Diplomirao je na Pravnom fakultetu Univerziteta u Sevilji.</s><s>Godine 1964. je postao član Španske socijalističke radničke partije sa kojom je učestvovao u borbi protiv diktadure Fransiska Franka (šp.</s><s>Francisco Franco).</s><s>Nakon smrti generala Franka unutarstranačka razmatranja su bila usmerena ka podmlađivanju partije, a istakao se Felipe Gonsales, koji je postao njen generalni sekretar 1974. godine i bio na toj funkciji sve do 1997. godine.</s><s>Bio je u braku sa Kermen Romero sa kojom ima troje dece.</s><s>Od 2012. godine u braku je sa Mar Garsija Vakero.</s><s>Dobitnik je brojnih priznanja i nagrada i autor pet objavljenih književnih dela.</s>

<s>Politička karijera 
Nakon pobede njegove stranke na izborima 1982. godine, na kojima je Španska socijalistička radnička partija osvojila apsolutnu većinu u španskom Kongresu, Felipe Gonsales postaje predsednik Vlade.</s><s>Ovakvo dostignuće je značilo da će prvi put posle pedeset godina politička partija leve orijentacije vladati zemljom.</s><s>Pritom, sudeći po mnogim istoričarima, takav sastav Vlade je predstavljao vrhunac perioda poznat pod nazivom španska tranzicija.</s><s>Felipe Gonsales je takođe pobedio na izborima 1986, 1989. i 1993. godine.</s><s>Na izborima održanim 1996. godine većinu je osvojila Narodna partija, a razlika je bila nešto više od 1%.</s>

<s>Ekonomija 
Gonsales je vodio liberalnu ekonomsku politiku, koja je podrazumevala različite socijalne reforme.</s><s>To je, međutim, dovelo do brojnih kontroverzi, poput onih koje su se odnosile na zapošljavanje mladih ili sezonske poslove, uglavnom zbog niskih novčanih naknada i loših uslova rada.</s><s>Posledice ovakve ekonomske politike bile su prvi generalni štrajk posle uspostavljanja demokratije i razdor između Felipea Gonsalesa i Pabla Iglesijasa, predsednika sindikata i osnivača stranke na čijem je čelu bio Gonsales.</s><s>Sa druge strane, tokom njegove vladavine je došlo do modernizacije školskog, zdravstvenog i sistema socijalne sigurnosti, kao i infrastrukture.</s><s>U periodu dok je bio predsednik Vlade postignut je značajni ekonomski rast koji je bio potpomognut ulaskom Španije u Evropsku uniju i modernizacijom zemlje.</s>

<s>Spoljna politika 
Felipe Gonsales se zalagao za otvaranje zemlje ka Evropi, SAD i Latinoamerici.</s><s>Podržao je ostanak Španije u okviru NATO-a i organizovao referendum 1985. godine uprkos tome što se protivio ulasku Španije u tu organizaciju za vreme vladavine njegovog prethodnika, Leopolda Kalva-Sotela.</s><s>Tokom njegove vladavine Španija je postala član Evropske ekonomske zajednice 1. januara 1986. godine.</s>

<s>Kraj vladavine 
Za vreme poslednjeg mandata na mestu premijera desili su se brojni korupcijski skandali.</s><s>Takođe je obelodanjeno da su članovi njegovog kabineta bili uključeni u državni terorizam.</s><s>Ekonomska kriza i zasićenost stanovništva korupcijom doveli su do poraza Španske socijalističke radničke partije na izborima 1996. godine.</s>

<s>Reference 
 Biografija Felipea Gonsalesa na španskom.</s><s>Pristupljeno 11. avgusta 2013.</s><s>Članak iz dnevnih novina El Pais.</s><s>Pristupljeno 11. avgusta 2013.</s>

<s>Španski političari
Premijeri Španije
Socijalisti</s>

