Bitka za Noirmoutier (12. oktobar 1793)
<s>Druga bitka za Noirmutier, ponekad navođena i kao Prva bitka za Noirmutier, se odigrala 12. oktobra 1793. godine na atlantskoj obali Francuske za vrijeme Rata u Vandeji između vandejskih kontrarevolucionarnih pobunjenika na jednoj, i snaga republikanske vlade.</s><s>Predstavljao je drugi po redu pokušaj pobunjenika na čelu sa Françoisom Charetteom da zauzmu otok Île de Noirmoutier koji je branio republikanski garnizon Conrad Wieland.</s><s>Prethodni pokušaj 29. septembra je Wieland lako odbio artiljerijskom vatrom kojom je gađao Passage du Gois, uski pojas zemlje koji za oseke spaja otok sa francuskim kopnom.</s><s>Charette se za sljedeći napad bolje pripremio, prije svega tako što ga je tempirao tako da se njegovi ljudi nađu pred republikanskim položajima tik pred dolazak plime, odnosno da se više ne mogu vratiti na kopno.</s><s>U tom im je trenutku održao govor i rekao da sada mogu ili pobijediti ili svi izginuti.</s><s>To je bio dovoljan poticaj da krenu na juriš, te uz pomoć lokalnog otočkog stanovništva razbiju manji republikanski odred, pri čemu je Charette lično ubio njihovog zapovjednika Richera.</s><s>Republikanci su se povukli u zamak Château de Noirmoutier gdje je Wieland, shvativši da ne može pružiti adekvatni otpor kapitulirao.</s><s>Charette mu je poslije ponudio da se priključi pobunjenicima, a kada je Wieland to odbio, pustio je njega i sve njegove oficire na slobodu, ali pod uvjetom da ne napuštaju sam otok; obični vojnici su, međutim, ostali zarobljeni.</s><s>Odvedeni su na kopno u mjesto Bouin gdje je Charetteov zamjenik François Pajot dao strijeljati njih 180 pod izgovorom da su planirali bijeg.</s>

<s>Literatura 
 , p.326-327.</s><s>Charles-Louis Chassin, La Vendée Patriote (1793-1800), Tome III, édition Paul Dupont, 1893-1895, p.176-179.</s><s>Jean Tabeur, Paris contre la Province, les guerres de l'Ouest, éditions Economica, 2008, p. 143-144.</s><s>Yves Gras, La Guerre de Vendée, éditions Economica, 1994 p. 80.</s>

<s>1793
Vandejski rat</s>

