Ferdinand Kübler
<s>Ferdinand Kibler (; 24. jul 1919. — 29. decembar 2016.) je bivši švajcarski profesionalni biciklista u periodu od 1945. do 1957. godine.</s><s>Kibler je osvojio Tur de Frans, 1950. godine i svetsko prvenstvo u drumskoj vožnji 1951. godine, a bio je i pet puta nacionalni šampion.</s><s>Ostvario je preko 400 pobeda u karijeri.</s><s>Kiblerov najveći rival bio je njegov zemljak, Hugo Koblet.</s>

<s>Karijera</s>

<s>1940—1945</s>

<s>Kibler je rođen u Marthalenu, u kantonu Ciriha, profesionalnu karijeru je počeo 1940. godine, ali je zbog Drugog svetskog rata bio ograničen na trke u Švajcarskoj.</s><s>Prve godine osvojio je nacionalno prvenstvo na pisti i trke u Nionu i Lozani, a na nacionalnom prvenstvu u sajklo krosu završio je treći.</s><s>Nacionalno prvenstvo na pisti osvojio je i 1941. a uz to je osvojio treće mesto na Turu Švajcarske i trci gran pri deset nacija (nezvanično svetsko prvenstvo u vožnji na hronometar).</s><s>1942. osvojio je nacionalno prvenstvo u brdima i na pisti, Nakon čega je osvojio Tur Švajcarske, uz jednu etapnu pobedu.</s><s>Na gran priju deset nacija, osvojio je sedmo mesto.</s><s>Gran pri deset nacija je bila jedina trka koju je vozio van Švajcarske u toku trajanja Drugog svetskog rata, održavala se u Francuskoj, svake godine u drugom gradu.</s>

<s>1943. godine, ostvario je tri pobede.</s><s>Uz nacionalno prvenstvo na pisti, osvojio je po jednu trku u Bernu i Cirihu.</s><s>1944. je bila još neuspešnija, osvojio je samo trku u Lozani, dok je na nacionalnom prvenstvu na pisti, završio drugi, nakon što je osvajao tri godine zaredom.</s><s>1945. osvojio je nacionalno prvenstvo u sajklo krosu, trku u Ženevi i Lozani, a završio je drugi na trci Cirih—Davos i četvrti na gran priju deset nacija.</s>

<s>1946—1957</s>

<s>1946.</s><s>Kibler je doživeo težak udes u Lozani, povredio je glavu na dva mesta i morao je da pozajmi da bi platio račun u bolnici u Lozani.</s><s>Tokom zime trenirao je samo šest dana, bio je blizu da odustane od sporta, ali mu je bio potreban novac.</s><s>1947. njegov brat je poginuo, pao je sa krovne konstrukcije na poslu.</s><s>Nekoliko nedelja kasnije, majka mu je poginula u biciklističkoj nesreći, slomila je lobanju.</s>

<s>Nakon kraja rata, biciklizam se postepeno vraćao u normalu i Kibler je vozio trke i van Švajcarske.</s><s>U prvom delu sezone osvojio je druga mesta na trkama u Ženevi i Lucernu, a zatim drugo mesto na trci šest dana Pariza.</s><s>Kibler je 1947. vozio Tur de Frans po prvi put, pobedio je na prvoj etapi i nosio je žutu majicu jedan dan, majicu je izgubio već na narednoj etapi.</s><s>Pobedio je i na petoj etapi, a nakon sedme etape, diskvalifikovan je sa Tura jer je završio etapu dosta iza vremenskog limita.</s><s>1947.</s><s>Đino Bartali je pozajmljen timu TEBAG za Tur Švajcarske, koji je lagano osvojio.</s>

<s>1948.</s><s>Bartali nije planirao da se vrati na Tur Švajcarske, pa je tako tim TEBAG bio bez velikog imena za trku.</s><s>Sportski direktor tima, Ugo Marijani, preporučio vlasniku tima, Fricu Dišeu, da Kibler zameni Bartalija.</s><s>Diše je bio biznismen na prvom mestu, mnogi poznavaoci biciklizma su znali da Kibler nije "sigurna stvar", ali je Diše odlučio da veruje Marijaniju i potpisao je Kiblera na 500 franaka mesečno.</s><s>Ostalo je istorija, Kibler je osvojio Tur Švajcarske, uz četiri etapne pobede i nastavio sa uspesima u timu TEBAG.</s><s>Osim Tura Švajcarske, osvojio je nacionalno prvenstvo u drumskoj vožnji i Tur Romandije uz dve etapne pobede.</s><s>Na Tur de Fransu nije učestvovao.</s><s>Na kraju sezone, osvojio je drugo mesto na trci u Gentu i na gran priju deset nacija, a pobedio je na gran priju Švajcarske, voženom u Cirihu.</s><s>1949. osvojio je nacionalno prvenstvo drugu godinu zaredom, a nakon četiri pobede na manjim trkama po Švajcarskoj, osvojio je drugo mesto na Turu Romandije.</s><s>Nakon godine pauze, vozio je Tur de Frans.</s><s>Pobedio je na petoj etapi i još sedam etapa je završio u prvih deset, a onda se povukao na etapi 17.</s><s>Nakon Tura, osvojio je drugo mesto na Svetskom prvenstvu.</s><s>Na Svetskom prvenstvu, održanom u Kopenhagenu učestvovalo je samo 35 vozača, a završila su 22.</s><s>Rutu dugu 290 km odvezli su u 33 kruga po 8.787. km.</s><s>Završili su grupnim sprintom nakon sedam i po sati vožnje.</s><s>U sprintu, Rik van Stenbergen je pobedio Kiblera i Fausta Kopija.</s>

<s>Na početku 1950. vozio je po Švajcarskoj i ostvario je 12 pobeda, a zatim je po prvi put učestvovao na Điro d’Italiji.</s><s>Nije ostvario nijednu etapnu pobedu, a na dve etape je završio na trećem mestu.</s><s>U generalnom plasmanu, završio je na četvrtom mestu, dok je Điro osvojio njegov sunarodnik i najveći rival Hugo Koblet.</s><s>Tur de Frans je počeo osmim mestom na prvoj etapi.</s><s>Zbog pretnji navijača, Italijani, na čelu sa Đinom Bartalijem i Fjorencom Manjijem (koji je nosio žutu majicu) su napustili Tur.</s><s>Kibler je ostvario tri etapne pobede i osvojio je Tur pobedivši Stana Okersa i Luizona Bobea.</s><s>Kibler je tako postao prvi Švajcarac koji je osvojio Tur.</s>

<s>1951. osvojio je nacionalno prvenstvo, trku u Ženevi i još nekoliko trka u Švajcarskoj, dve etape na trci Rim - Napoli - Rim, a zatim je pobedio na prestižnim klasicima Fleš Valon i Lijež—Bastonj—Lijež, koji su se tada vozili istog vikenda.</s><s>Na Fleš Valonu, u subotu, Kibler je bio deo bega u kome su bili Luizon Bobe, Žan Robik i Đino Bartali, na 45 sekundi iza bili su Belgijanci Rik van Stenbergen, Roger Impanis i Markel Kint.</s><s>Četvorka napred je opstala do cilja, a u sprintu je Kibler pobedio za četiri dužine bicikla ispred Bartalija.</s><s>U nedelju, na Lijež—Bastonj—Liježu, Kibler je bio taj koji je morao da stiže vozača ispred, Germajn Derojke je bio u napadu.</s><s>Kibler je uspio da ga stigne i osvoji trku.</s><s>Pre Điro d’Italije, osvojio je Tur Romandije, uz tri etapne pobede.</s><s>Na Điro d’Italiji, osvojio je treće mesto u generalnom plasmanu, uz dva druga mesta na brdskim etapama.</s><s>Dobru formu nastavio je na Turu Švajcarske, koju je osvojio uz dve etapne pobede.</s><s>Uspešnu sezonu krunisao je osvajanjem svetskog prvenstva, voženog u Varezeu, u Lombardiji.</s><s>Kibler je napao rano i formirao beg i na kraju je imao snage da odsprinta vozače koji su se begu priključili kasnije, uključujući Fjorenca Manjija.</s><s>Kibler je propustio Tur de Frans tri godine zaredom.</s>

<s>1952. ostvario je deset pobeda na trkama u Švajcarskoj, a zatim je osvojio Fleš Valon i Lijež—Bastonj—Lijež drugu godinu zaredom, što je uspeh koji niko nije ponovio.</s><s>Alehandro Valverde je takođe dvaput osvajao Fleš Valon i Lijež—Bastonj—Lijež iste godine, ali sa devet godina razmaka.</s><s>Na Fleš Valonu, Kibler je u sprintu pobedio Stana Okersa, Remona Impanisa i Dekuka.</s><s>U nedelju, na Lijež—Bastonj—Liježu, mladi Van Dekerhov je napao na 160 km do cilja, Kibler i Žan Robik su ga uhvatili na 44 km do cilja.</s><s>Van Dekerhov nije učestvovao u radu na vrhu, a zatim je napao u Liježu, u samom finišu, Robik je bio zatečen tim napadom i nije reagovao na vreme, ali jeste Kibler, koji je brzo stigao Dekerhova i ostavio ga iza sebe za novu duplu pobedu na Ardenskim klasicima.</s><s>Nakon klasika, Kibler je osvojio treće mesto na Điro d’Italiji, opet bez etapne pobede.</s><s>Nakon Đira, osvojio je etapu na Turu Švajcarske i šesto mesto na gran priju deset nacija.</s><s>1953. godinu, počeo je pobedom na trci u Bazelu, a zatim je osvojio treće mesto na trci šest dana Berlina i na Kriterijumu As.</s><s>Na Fleš Valonu je završio drugi, iza Stana Okersa.</s><s>Na Turu Švajcarske je pobedio na jednoj etapi, kao i na Turu Luksemburga, a zadnju pobedu u sezoni ostvario je osvajanjem klasika Bordo - Pariz.</s><s>1953. vozio je zadnji put Điro d'Italiju, ali nije uspio da ga završi.</s>

<s>1954. je osvojio nacionalno prvenstvo nakon tri godine, trke u Sent Galenu i Bazelu, a završio je na drugom mestu na klasicima Gent—Vevelgem i Fleš Valon i na trećem mestu na klasicima Pariz—Brisel i Lijež—Bastonj—Lijež.</s><s>Nakon tri godine, vratio se na Tur de Frans.</s><s>Tur 1954. je po prvi put startovao van Francuske, u Amsterdamu.</s><s>Điro d’Italija 1954. je vožena lagano, bez velike borbe, što je naljutilo italijansku biciklističku federaciju, koja je odlučila da ne pošalje svoj tim na Tur.</s><s>U toku Tura, Hugo Koblet i Žan Robik su pali i napustili su trku, što je olakšalo posao Kibleru.</s><s>U Alpima, Luizon Bobe je bio superioran, Kibler je ostvario tri etapne pobede, ali je Tur završio na drugom mestu, 15 minuta iza Bobea, uz osvojenu klasifikaciju po poenima.</s><s>U nastavku sezone, završio je drugi na gran priju Švajcarske i treći na trci trofej Barači u Milanu.</s><s>1955. ostvario je šest pobeda, sve u Švajcarskoj.</s><s>Vozio je Tur de Frans zadnji put, ali je završio bez pobede i povukao se u toku etape 12. nakon velikog mučenja na prethodnoj etapi, na Mon Ventuu.</s>

<s>1956. zabeležio je tri pobede, od kojih je najznačanije osvajanje klasika Milan—Torino.</s><s>Karijeru je završio 1957. godine.</s><s>U svojoj zadnjoj sezoni, ostvario je dve pobede, obe u Sionu.</s>

<s>Krah na Mon Ventuu</s>

<s>Mon Ventu je jedan od najvećih uspona na Tur de Fransu, na 1.900 metara nadmorske visine, a uspon počinje sa nivoa mora, bez drveća i biljaka.</s><s>Na etapi 11 Tur de Fransa 1955. od Marselja do Avinjona, vozio se Mon Ventu.</s><s>Kibler je na 6 km do cilja napao.</s><s>Francuz, Rafael Žeminiani upozorio je Kiblera da Ventu nije kao drugi usponi.</s><s>"Ferdi nije kao drugi vozači" odgovorio mu je Kibler.</s><s>Kibler je išao furiozno, a onda je ostao bez snage.</s><s>Bio je iscrpljen i u delirijumu, vozio je na cik-cak, sa jedne strane puta na drugu i pao je nekoliko puta.</s><s>Pronašao je kafe, gde je odmorio, a zatim se vratio na bicikl, ali je ovoga puta otišao u pogrešnom pravcu.</s><s>Konačno, na dva kilometra do cilja, pao je opet i do cilja ga je gurao suvozač.</s>

<s>Završio je etapu na 42 mestu, 26 minuta i 19 sekundi iza pobednika, Luizona Bobea.</s><s>Nakon etape rekao je "Ferdi je ubio sam sebe na Ventuu ".</s><s>Uveče, komesari trke su našli proizvode za doping u njegovoj sobi.</s><s>Kibler je poricao da je koristio doping.</s><s>Sutradan je napustio Tur i nikada ga nije startovao opet.</s>

<s>Kraj karijere i smrt</s>

<s>Kibler je nakon kraha na Ventuu objavio kraj karijere, ali je ipak vozio do kraja 1957.</s>

<s>1983. dobio je nagradu za sportistu vijeka u Švajcarskoj.</s>

<s>2010. dobio je nagradu za životno delo.</s>

<s>Kibler je zadnjih godina imao problema sa zdravljem.</s><s>Godine 2016. proveo je Božić sa porodicom, a četiri dana kasnije, 29. decembra preminuo je u bolnici u Cirihu.</s><s>Njegova žena Kristina, izjavila je da je Ferdi zaspao mirno, sa osmehom na licu.</s>

<s>Vidi još</s>

<s>Tur de Frans
 Fleš Valon
 Lijež—Bastonj—Lijež</s>

<s>Reference</s>

<s>Spoljašnje veze</s>

<s>Profil na biciklističkoj arhivi
 Rezultati Ferdinanda Kiblera na Tur de Fransu</s>

<s>Švicarski biciklisti
Svjetski prvaci u biciklizmu
Pobjednici Tour de Francea
Pobjednici bodovne klasifikacije Tour de Francea</s>

