Ibrahim Halilović
<s>Ibrahim ef.</s><s>Halilović (Tuzla, 24. juna 1940. – Banja Luka, 20. jula 1998.), muftija je banjalučki.</s><s>Za života ovog muftija, sve banjalučke džamije su porušene tokom rata u Bosni i Hercegovini, ali uprkos tome on nije napustio Banja Luku.</s>

<s>Biografija 
Ibrahim Halilović je rođen  24. juna 1940. u Brnjiku pokraj Tuzle.</s><s>Filozofski fakultet je završio u Beogradu.</s><s>Bio je viši imam i  profesor arapskog jezika i književnosti kad je promovisan za muftiju banjalučkog u vrijeme kad su u Bosni i Hercegovini bile samo četiri muftije.</s>

<s>Bio je banjalučki muftija, koji je pokrivao cijelu Bosansku krajinu i Banju Luku kao njeno središta od 1989 do 1998.</s><s>Cijeli svoj radni vijek je službovao u Banjoj Luci, a Ferhadija mu je bila prva i posljednja džamija u kojoj je predvodio džemat od 1967. godine, do njenog rušenja 1993. godine.</s>

<s>Kad je počeo rat u Bosni i Hercegovini odlučio je da ostane u Banjoj Luci sa svojom suprugom Eminom.</s><s>Preživio je najmanje četiri zabilježena napada na njega.</s><s>U to vrijeme bošnjačko stanovništvo Banjaluke je bilo pod velikim napadima i većina muslimana je morala napustiti ovaj grad.</s><s>Svih 16 banjalučkih džamija je srušeno do 1994. godine.</s><s>Ipak, nije odustajao.</s><s>Održavao je molitve u zgradi banjalučke Islamske zajednice za nekolicinu ljudi koji su smjeli dolaziti na namaz.</s><s>Mnogo prije rušenja džamija, iz kabineta predsjednika Općine stigla je naredba kojom se zabranjuje oglašavanje ezana u gradu.</s><s>Muftija Halilović je imao poseban odnos sa biskupom Komaricom, koji je također ostao u gradu na pomaganju bošnjačkog i hrvatskog stanovništva koje je bilo sistematski zlostavljano.</s>

<s>I pored napada i prijetnji na njegov osobni život muftija Halilović se i dalje nadao da će se svi Bošnjaci i Hrvati vratiti u Banja Luku i obnoviti grad.</s><s>Bio je veoma duševan čovjek a izuzetnom voljom za oproštenje.</s><s>Dobitnik je Pax Christi Internacionalne Nagrade za Mir 1996. godine.</s>

<s>Preminuo je u Banjoj Luci, 20. jula 1998. godine.</s><s>Nakon što je umro, članovi njegove obitelji željeli su da ga sahrane u haremu srušene džamije Ferhadije.</s><s>Tadašnje gradske vlasti to su zabranile jer po komunalnim propisima, tu nije groblje i tu se ne mogu obavljati pokopi.</s><s>Tri dana nakon njegove smrti, 23. jula, nekoliko stotina Srba okupilo se na mjestu na kojem je trebao biti ukopan muftija Halilović.</s><s>Uništili su već pripremljen mezar, izgazili cvijeće, te uz pokliče i četničke pjesme, zaboli srpsku zastavu.</s><s>Ukopan je da 24. jula 1998. godine u haremu Gazi Husrev-begove džamije u Sarajevu.</s><s>Dio njegove biblioteke 2018. godine poklonjen je organizaciji BZK Preporod Brčko.</s>

<s>Sjećanja</s>

<s>Reference</s>

<s>Spoljašnje veze 
 Kad biskup tuguje za muftijom: Ibrahim ef.</s><s>Halilović srce je ostavio u Ferhadiji</s>

<s>Biografije, Tuzla
Biografije, Banja Luka
Bošnjačke muftije</s>

