Friedrich Robert Faehlmann
<s>Friedrich Robert Faehlmann (Ao, 31. prosinca 1798. – Tartu, 22. travnja 1850.), estonski liječnik, pisac i filolog.</s><s>Iako liječnik po vokaciji, Faehlmann se tokom života primarno bavio estonskim jezikom kao filolog, ali i kao pisac proze i poezije na estonskom jeziku.</s><s>Bio je jedna od vodećih ličnosti rane faze Estonskog narodnog preporoda.</s>

<s>Faehlmann je rođen u obitelji upravitelja imanja u selu Au, u sklopu tadašnje Estonske gubernije.</s><s>Nakon osnovnog obrazovanja, upisao je studij medicine pri Univerzitetu u Dorpatu, gdje je diplomirao 1825. godine.</s><s>Dvije godine kasnije obranio je doktorsku disertaciju (naslov je glasio Observationes inflammationum occultiorum) te se zaposlio kao liječnik u Dorpatu.</s><s>Od 1842. do 1850. godine držao je i nastavu na Univerzitetu i to na estonskom jeziku.</s>

<s>Još tokom studija je postao zainteresiran za estonsku kulturu te je 1838. godine sudjelovao u osnivanju Učenog estonskog društva pri Univerzitetu u Tartuu.</s><s>Bavio se istraživanjem estonskog folklora, a najznačaniji rad mu je onaj na oživljavanju legende o Kalevipoegu, koju će, nakon njegove smrti, Friedrich Reinhold Kreutzwald oblikovati u estonski nacionalni ep.</s><s>Uz to je zapisao i brojne druge narodne priče, a intenzivno se bavio i filološkim radom te je pomogao u sistematizaciji estonskog jezika.</s><s>Godine 1840. objavio je priču "Koit ja Hämarik" (srpskohrvatski: "Zora i sumrak").</s>

<s>Preminuo je 1850. godine u Dorpatu od posljedica tuberkuloze.</s>

<s>Djela 
 "Versuch einer neuen Anordnung der Conjunctionen in der estnischen Sprache" (1842.)
 "Ueber die Declination der estnischen Nomina" (1844.)
 "Die Ruhrepidemie in Dorpat im Herbst 1846" (1846.)
 "Verhandlungen der Gelehrten estnischen Gesellschaft" (1852., posthumno)</s>

<s>Estonski liječnici
Estonski pisci
Filolozi</s>

