Indira Bajramović
<s>Indira Bajramović (rođena 28. januara 1968.,  Jajce), bosanskohercegovačka je romska aktivistkinja i predsjednica nevladinog Udruženja žena Romkinja "Bolja budućnost" osnovanog 8. februara 2001. u Tuzli.</s><s>Uz udruženje, koje je prvo takvo u državi, radi na osnaživanju socio-ekonomskih uslova, ravnopravnosti, zapošljavanja i podizanju svjesti o poteškoćama sa kojima se suočavaju nezaposlene Romkinje i žrtve porodičnog nasilja ili zlostavljanja.</s>

<s>Biografija
Roditelji Indire razveli su se potom njenog rođenja, a brigu o njoj je preuzela njena baka, koja joj je bila najveća podrška u osnovnoj i srednjoj školi.</s><s>Kao mlada se udala i preselila u Tuzlu, ne završeći srednju školu onako kako je željela.</s><s>Bez posebne potrebe da se zaposli jer joj je muž imao dobru platu i jer je dobila dijete, kćerku, bila je domaćica, no to joj je dosadilo i htjela je napraviti kakvi doprinos.</s><s>Uz podršku muža, odlučila se za studiranje na Ekonomskom fakultetu na Univerzitetu u Tuzli, kako zbog diplome, tako i da bude primjer drugim ženama svoje zajednice.</s><s>Po uzoru na svog pokojnog ujaka koji je volio da uči te završio fakultet, isto je uspjela sama.</s>

<s>Stalna maltretiranja koja doživljavaju romske porodice, kako od bh. institucija, tako i građana, probudila su u Indiri želju da zajedno sa svojim poznanicama osnuje današnje udruženje.</s><s>Prvotno je bila član jednog muško-dominiranog romskog udruženja u kojem je htjela napraviti ženski ogranak, na što oni nisu pristali, potom čega je iz njega istupila da formira svoje udruženje.</s>

<s>Aktivizam
Udruženje kojemu je voditeljica pruža pomoć ruralnim romskim selima, a na 13,9 hektara zemljišta posjeduju 4 plastenika od po 100m² (uz montažu novih) kojima proizvode oko 4 tone povrća godišnje.</s><s>Organizovano pokreće programe socio-ekonomskog osnaživanja, ljudskih prava, političke participacije, obrazovanja i zdravstvene zaštite, s preko 300 provedenih lokalnih, nacionalnih i regionalnih projekata i 30.000 korisnica i korisnika.</s><s>Radi na promicanju ravnopravnog učešća i integracije Romkinja i Roma u svim sferama bosanskohercegovačkog društva, po ciljevima Istanbulske konvencije.</s><s>Aktivno radi na osposobljavanju žena romske nacionalnosti kroz otvaranja kurseva opismenjavanja, kućnih radinosti, stranih jezika i brojnih drugih.</s><s>Udruženje je također usredotočeno na obezbjeđivanje hrane i higijenskih proizvoda, kao i školskog pribora, za malu djecu u romskim zajednicama.</s><s>Financira privatne medicinske preglede siromašnim ženama, posebno na otkrivanju raka dojke.</s>

<s>Od posebne značajnosti su bili tijekom pandemije COVID-19, kada su se udružili s ženskom romskom mrežom BiH, fondacijom tuzlanske zajednice i međunarodnim forumom solidarnosti Emmaus da prvi ustupe pružiti pomoć najugroženijim romskim obiteljima osnovnim namirnicama i zalihama hrane.</s><s>Pomogla je u koordinaciji distribucije nekoliko stotina obroka svakodnevno od strane dobrovoljaca u području Kiseljaka, kao i nekoliko građevinskih projekata, uključujući fudbalsko igralište i rekonstrukciju oštećenog kanala.</s><s>Pored pomoći, anketirali su romske zajednice diljem BiH, primajući poražavajuća saznanja o stanjima u kojima oni žive, a koje je pandemija dodatno pogoršala.</s><s>Nitko od anketiranih nije bio testiran na COVID-19, mali dio učenika je imao uslove da pristupa online nastavi, a neki danima nisu imali hrane.</s><s>Istakla je veću stopu porodičnog nasilja i diskriminaciju u zdravstvenoj zaštiti, sve posebno odraženo na žene.</s>

<s>Politika
Bajramović se kandidirala za gradsko vijeće Tuzle pod brojem 9 na listi Saveza za bolju budućnost BiH, međutim nije izabrana.</s><s>Ukupno se kandidiralo 20 Romkinja, od kojih nijedna izabrana, te 47 Roma, od kojih je 6 izabrano.</s><s>Nedostatak uspjeha žena pripisala je radom u zajednici umjesto na vidljivoj kampanji, kao i podijeli glasova među novim strankama, zbog čega poziva da se na narednom periodu ujedine iza jednog kandidata iz jedne zajednice za koga bi svi glasali.</s><s>Iako je veoma malen broj izabran, ohrabljujući joj je ipak bio velik broj kandidiranih Roma.</s>

<s>Smatra da je problem učešća Roma kao glasača i, posebno, kandidata na izborima u Bosni i Hercegovini najčešće gurnut u stranu iz javnog diskursa zbog preovlađujućeg etnonacionalizma koji oblikuje izborne debate.</s><s>Dejtonski mirovni sporazum je ustavno i zakonski uskratio osnovno pravo državljana BiH koji ne pripadaju jednom od tri "konstutivna naroda" da budu birani u tročlano Predsjedništvo i Dom naroda u Parlamentarnoj skupštini.</s><s>Sporazum, kao i nedostatak interesa za sprovođenje reformi od tada, pravno su kodificirali i normalizirali kršenja prava Roma, te otežava njihov pristup prostorima za donošenje odluka.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Bosanskohercegovački aktivisti
Romski aktivisti</s>

