Religijske prilike na području gornje Neretve u antičkom periodu
<s>Religijske prilike na području gornje Neretve u antičkom periodu, predstavljaju važan dio aspekata kulturne romanizacije ilirskog domorodačkog stanovništva u doba rimske dominacije.</s>

<s>U tom periodu ovdje su  boravili mnogobrojni stranci iz raznih krajeva Rimskog carstva koji su na gornju Neretvu došli kao trgovci, službenici, vojnici ili obični kolonisti.</s><s>Oni su bili raznolikog etničkog sastava i ostavili su tragove svojih vjerskih učenja, od domaćih ilirskih, rimskih, orijentalnih i na kraju kršćanskih.</s>

<s>Područje gornje Neretve u predrimsko doba naseljavali su Naresi.</s><s>U velikoj vojnoj kampanji jednog od najvažnijih rimskih vojskovođa i kasnije cara, Oktavijana Augusta, koja je trajala u periodu 35–33. p.n. e, današnja Bosne i Hercegovine, došla je pod rimsku vlast.</s>

<s>Domaća božanstva 
Epihorsko stanovništvo koje je tu živjelo, bilo je obuhvaćeno procesom romanizacije.</s><s>Domaća, ilirska božanstva poistovjećuju se s rimskim u procesu interpretatio romana, koji je karakterističan za sve rimske provincije.</s><s>Međutim, Iliri samo zvanično preuzimaju božanstva svog vladara dok će u stvarnosti oni i dalje poštovati svoje stare bogove koji su imali sličnosti sa bogovima iz rimskog panteona.</s>

<s>Pod imenom boga Silvana nalazilo se ilirsko božanstvo, za koje se ne zna kako se zvalo, a koje  je izjednačeno s rimskim Silvanom.</s><s>Ovaj bog bio je najvažnije božanstvo kod Ilira jer je bio zaštitnik šuma, pašnjaka i izvora, dakle, svega onoga što je bilo neophodno za život.</s><s>Uz njega je, kao drugo najvažnije ilirsko  božanstvo, bila Dijana, kao zaštitnica lova, divljači i divlje prirode.</s>

<s>Do danas su otkrivena samo dva spomenika u čast ovim bogovima.</s><s>U Trusini kod Konjica pronađen je reljef boga Silvana iz 3. stoljeća, koji  predstavlja potpuno novu interpretaciju njegovog lika.</s><s>Na ovom reljefu Silvan je prikazan sa ogrtačem, sa ljudskim a ne kozjim nogama, sa štapom (pedum).</s><s>Desno od Silvana prikazan je pas i motivi stada i stabla koji govore o njegovoj ulozi kao božanstvu koje čuva stada i šume.</s>

<s>Drugi spomenik koji prikazuje domaće božanstvo pronađen je u Lisičićima.</s><s>Pronašao ga je i objavio Karl Pač 1894.</s><s>Na spomeniku je predstava scene lova sa konjanikom u kojoj se vidi pas kako trči za jelenom koji skače na stablo.</s><s>Ovaj reljef pripada grupi karakterističnoj za boginju Dijanu.</s>

<s>Rimska božanstva 
Od spomenika rimskim bogovima pronađeni su reljef s predstavom boginje Venere u Buturović Polju, reljef s likom Minerve, zaštitnice svakog umijeća i vještine, u selu Barici te dva žrtvenika glavnom rimskom bogu Jupiteru, pronađeni u Cerićima i Donjem Selu (Gradac).</s><s>Tragovi kulta vrhovnog rimskog božanstva sugeriraju postojanje rimskog municipalnog uređenja na području današnjeg Konjica, koje je nastalo iz peregrinske civitas plemena Naresi.</s>

<s>Orijentalna božanstva 
U čast Mitre, perzijskog boga svjetlosti i Sunca, pronađena su tri spomenika.</s><s>U Konjicu, na istočnom obronku Repovice je lokalitet na kojem je Karl Pač 1897. pronašao ostatke svetište boga Mitre (Mithareum) i u njemu reljef na kojem se prikazuje kult Mitre na obje strane.</s><s>Na poleđini je prikaz svete mitraičke gozbe, što ima velik značaj za proučavanje kulta boga Mitre, prvenstveno liturgije.</s><s>Reljef  je sa ostalim pronađenim nalazima smješten u Zemaljski muzej u Sarajevu.</s><s>Drugi, skromniji spomenik pronađen je u Konjicu, a treći spomenik u Lisičićima, u pećini Vratnici (danas u Franjevačkom samostanu u Visokom).</s>

<s>U Homolju, su pronađena dva ulomka kruništa nadgrobnih spomenika na kojima su prikazani atributi Kibele, boginje maloazijskog porijekla, koju su Rimljani zvali Magna Mater.</s><s>Na obe stele je i prikaz Atisa, vjernog Kibelinog pratioca, u obliku nagog krilatog dječaka.</s><s>On sjedi između lavova, s lijevom nogom preko desne, dok u rukama drži najvjerovatnije baklju koja simbolizira ugašeni život pod zaštitom Kibele.</s>

<s>Motiv ovnujske glave na ulomku kruništa stele iz Homolja svjedoči o postojanju još jednog orijentalnog kulta u konjičkom kraju.</s><s>Naime, taj motiv upućuje na postojanje kulta vrhovnog egipatskog boga Amona, koji  je u svom najpoznatijem hramu u Karnaku predstavljen kao sveta životinja.</s>

<s>Na ulomku stele pronađene u Lisičićima je prikaz djevojčice koji u smislu kultne pripadnosti upućuje na kult egipatske boginje Izide, čiji je kult u ove krajeve stigao dolinom Neretve, koja je i stoljećima prije toga bila tranzitni put s Jadrana  prema unutrašnjosti Balkana za sve vrste utjecaja, pa tako i religiozne.</s><s>Stela je početkom 20. stoljeća bila uzidana u mektebu pored džamije u Lisičićima.</s><s>Ovaj sepulkralni spomenik danas se nalazi u sklopu parka na Vardi u Konjicu zajedno s još nekoliko spomenika iz antičkog i srednjovjekovnog razdoblja.</s>

<s>Kršćanski spomenici 
Na području gornje Neretve evidentirani su i kršćanski spomenici iz perioda kasne antike.</s><s>Najbolje je istražena kasnoantička bazilika na lokalitetu Crkvišće, u selu Bare kod Konjica (obronci planine Zec).</s><s>Po osnovnom  planu bazilika u potpunosti odgovara tzv. bosanskohercegovačkom tipu, za koji je karakterističan relativno mali prostor za neposredno vršenje liturgije (prezbiterij i naos) i znatno veći prostor za vršenje sporednih funkcija</s>

<s>Prilikom istraživačkih radova u dolini Neretve prije izgradnje brane 1952.</s><s>Dimitrije Sergejevski je u Lisičićima, na lokalitetu Banova glavica, otkrio ostatke neke građevine za koju je tvrdio da je kasnoantička bazilika.</s><s>Međutim, Sergejevski nije nikad objavio podatke o tom nalazu.</s>

<s>Zanimljivu pojavu u religijskom životu gornje Neretve u kasnoj antici  predstavljaju grobnice na svod (hipogeji).</s><s>Na ovom području evidentirano  je ukupno 5 takvih spomenika, od koji su 3 istražena: u Vrdolju, Razićima i Ježerprasini, dok je njihovo postojanje evidentirano u Dubočanima i Ostrošcu (danas se nalaze pod vodama Jablaničkog jezera).</s>

<s>Literatura</s>

<s>Reference</s>

<s>Naresi
Bosna i Hercegovina u rimsko doba</s>

