Arheološka nalazišta na Glasincu
<s>Arheološka nalazišta na Glasincu su na području opština Sokolac, Rogatica, Pale, Pale-Prača, Bosna i Hercegovina.</s><s>Iz praistorijskog vremena, još iz vremena neolita, ali prvenstveno iz doba Ilira i plemena Autarijati, je veliki broj gradina i na hiljade tumula.</s><s>Po velikom broja nalaza sa ovih nalazišta, najizrazitija grupa bronzanog i željeznog doba, koja se rasprostirala u istočnoj Bosni i Hercegovini, jugozapadnoj Srbiji i sjevernim dijelovima Crne Gore, nazvana je Glasinačka kultura.</s><s>Nosioci glasinačke kulture su pripadnici ilirskog plemena Autarijati.</s>

<s>Površina Glasinca je 22 km2, na nadmorskoj visini iznad 800 metara.</s><s>Visoravan se sastoji od prostranih livada i pašnjaka, karakterističnim za istočni dio Bosne, čije je dno mahom od tvrdih nepropustljivih stijena.</s><s>Okružen je četinarskim šumama i vrhovima Romanije, Bogovićke planine, Gradine, Rabra, Crnog vrha, Kopita, Kratelja.</s>

<s>Gradine  
Prvi popis gradina napravio je Ćiro Truhelka, a kasnije je spisak proširivan novim otkrićima.</s>

<s>Klisura-Kadića brdo je arheološki lokalitet sa gradinom iz ranog željeznog doba, polukružnog oblika 77x32 m. Otkrivena je 1880, kada je prvi put istraživana.</s><s>Tokom 1980 i 1988 ponovo je iskopavana  Nalazi sa ovog lokaliteta značajni su za razumijevanje ekonomije planinskog regiona Glasinac iz doba Glasinačke kulture.</s><s>Ovdje je pronađen znatan broj dobro očuvanih arheozooloških nalaza prikupljenih tokom iskopavanja 1988. god, pa se ostaci životinjskih kostiju mogu iskoristiti za rekonstrukciju prethistorijske ekonomike ovog naselja.</s><s>Procentualno gledajući udio divljači je zanemarljiv.</s><s>Iznenađujući su nalazi koji ukazuju na postojanje ribolova u ovom visinskom naselju.</s><s>Svrha uzgoja domaćih životinja razlikovala su od vrste do vrste.</s><s>Važnost proizvodnje vune i mlijeka potvrđuje veliki broj pršljenova za tkanje (različitih veličina i oblika) pronađenih na lokalitetu.</s><s>Njihova prisutnost bez sumnje ukazuje na proces predenja i tkanja vune.</s><s>Neki od keramičkih oblika (kao što su sita – cjediljke ) su vjerovatno korišteni u proizvodnji mliječnih proizvoda.</s>

<s>Analize jasno pokazuje da je sitna stoka uzgajana nomadski.</s><s>Ove životinje su tokom zime preseljavane u mjesta nizinskih ispaša koja su bila zaštićena od oštrih vremenskih uslova ovog visinskog kraja.</s>

<s>Girsko brdo 2– Borovac 3– Ilijak-Zagrađe 4– Križevac - Berkovići – Bukovik – Liješće – Pediše – Bijela voda – Šahinski Grad – Vitez - Pohovac (otkrivena 1890, iskopavana 1977) – Pliješ – Bjelosavljevići – Velika gradina Novoseoci (otkrivena (1890) – Mala gradina Novoseoci – Buljukovina – Vitanj – Loznik (otkrivena 1893, iskopavana 1979.) – Miošići – Ilijak-Vinogradi (Otkrivena je 1893, iskopavana 1893 i 1981) – Prisoje I – Prisoje II – Zidina Košutica – Vjetrenik Košutica – Margetići – Sokolac – Staro selo – Šuke-Kusače – Kusače I – Kusače II -  Dolovi –Amovići – Hreljin Grad – Mlađ – Šenkovići I – Šenkovići II – Vrbarje – Vrlazije (otkrivena 1894, iskopavana 1978) – Kramer selo – Vuškovići – Golubovići I – Golubovići II – Kovanje – Gulija – Kopljevići – Gradina Dumanjići – Pračšići – Laznica – Ilijak-Sjeversko – Gradac-Osovo – Kik-Osovo – Ilića kuća-Osovo - Rujnik</s>

<s>Tumuli  
Tumuli se javljaju u tri oblika: pokriveni zemljom, pokriveni kamenjem i zaravnjeni i kružnog ili elipsastog presjeka.</s>

<s>Prva iskopavanja tumula obavio je 1880. godine austro-ugarski poručnik Johan Leksa kada je i pronašao čuvena Glasinačka kolica (1055 gr.) - kadionicu, koja su i danas u Prirodnoistorijskom muzeju u Beču.</s><s>Sastoje se od poveće ptice, na kojoj je manja ptica kao poklopac, smještene na četiri točka.</s><s>Istraživanja su nastavili Ćiro Truhelka, Đorđe Stratimirović i Franjo Fiala.</s><s>Ukupno u XIX vijeku iskopano je 1234 humki, oko 250 praznih.</s>

<s>U tumulima ima i skeletnih i paljevinskih grobova, u kojima su nađeni mnogobrojni grobni prilozi (metalno oruđe, oružje i nakit, keramika).</s><s>Kod tih priloga radi se pretežno o domaćim proizvodima, sa lokalnim karakteristikama.</s>

<s>Tumuli na Ilijaku 
Tumuli na Ilijaku su skupina tumula pored ilirske gradine Ilijak, udaljene 3 km. od Hrenovice, opština Prača, Bosna i Hercegovina.</s><s>Naziv Ilijak se koristi u stručnoj literaturi, dok lokalno stanovništvo koristi naziv Vinograd-Gornja Vinča.</s>

<s>Brzi društveni razvitak autarijatskih zajednica tokom VIII. i posebno u VII. st. p. n. e. ogleda se prvenstveno u jačanju moći i stabilizaciji položaja i autoriteta pojedinih lokalnih, kneževskih dinastija, koje nameću svoj autoritet na pojedinim područjima.</s><s>O tom procesu najbolje svjedočanstvo pružaju u nauci poznati kneževski grobovi, sa bogatim i raznovrsnim materijalom pronađenim u njima.</s>

<s>Istraživanja  
Tokom 1893. i 1894. godine Franjo Fiala je u okolini Ilijaka i na Rajinom Brdu, istražio 36 tumula, od kojih su neki bili kneževski grobovi.</s>

<s>Najviše nalaza je dala grupa od pet tumula, smještenih veoma blizu ulaza u gradinu.</s><s>U toj grupi su iskopana dva kneževska groba (Ilijak II, 1 i III, 9) čiji nastanak se datira u drugu polovinu VII. st. p. n. e.</s>

<s>U grobu II, 1 je pronađen veliki broj bronzanih toka, bronzane knemide, dvosjekli željezni mač s bronzanim lijepo ukrašenim balčakom, mnogobrojni šiljci željeznih kopalja, žezlo, jantarska ogrlica, narukvice, pojasne kopče.</s><s>Pronađene su bronzane posude uvezene iz južne Italije od kojih je posebno zanimljiva rebrasta zdjela koja je vjerojatno korištena u svrhu kulta, kao posuda za izlijevanje tečnih žrtava.</s>

<s>U drugom grobu III, 9 sahranjen je pojedinac koji se sigurno nalazio u veoma bliskim vezama sa pokojnikom iz groba II, 1. U ovom grobu umjesto žezla pronađene su dvije ratne sjekire, dva dvosjekla željezna mača i na čuvene bronzane knemide  sa prikazima brodova.</s><s>Pored ratne opreme u III, 9 se nailazi i na kopču za pojas, 2 mala zemljana pehara za piće, i na vrlo malo nakita (dijadema i narukvice).</s><s>U istom tumulu je sahranjeno još osam osoba, od kojih 2 žene s dosta bogatim grobnim prilozima sastavljenim od nakita i 1 dijete.</s>

<s>Na Rajinom Brdu kneževski grob je pronađen u tumulu koji je Fiala označio kao Ilijak XIII,1 i njegov nastanak se datira na prijelaz VII. u VI. st. p. n. e. I ovaj kneževski grob je pored bogatih priloga nakita, ofanzivnog oružja (dvosjekli mač, dugačko koplje i više fragmenata od koplja i jednog noža), defanzivnog oružja (brončane knemide sa prikazima jelena) i bronzanih posuda sadržavao i žezlo, sličnog oblika kao i u ona pronađena u nekropoli Ilijak.</s>

<s>Područje oko Ilijaka uslovno se u literatiri naziva Ilijačka kneževina, vladajući sloj Ilijačka dinastija.</s><s>Na cjelokupnom području Glasinačke kulture (ili plemena Autarijata) bilo je sedam kneževina.</s>

<s>Arareva gromila 
Arareva gromila na Glasincu  je tumul znatne veličine i bogatog i sadržaja, nađen kod Čavarina.</s><s>Ime se izvodi iz riječi arar koja se očuvala u albanskom jeziku i označava humku.</s><s>Gromilu je otkrio Ćiro Truhelka 1890 godine.</s><s>Prije njega gromilu su prekopavali tragači za blagom.</s><s>Promjer joj je 22 metra, visina 1,8 metra.</s>

<s>Po nađenom sadržaju, zaključeno je da je to bila grobnica otmjenog velikaša (kneževski grobovi, vladarski tumuli).</s><s>Nađeno je mnoštvo predmeta od bronze, poredanih uz južni rub gromile na dubini od 0,5 metara.</s><s>Istočni kraj bio je prepun komadića ugljena i pepela.</s><s>Kosti su bile na pola spaljene.</s><s>To govori da je mrtvac spaljen na lomači, pa je potom sazidana gromila od kamena.</s>

<s>Uz ovo garište nađen je očuvani kostur, nešto jednostavnijeg nakita i željeznog oružja: usko dugo koplje, drugo manje koplje, bojna sjekira sa oštricom na obe strane.</s><s>Od nakita nađeni su: 10 dugmeta oblika dvostrukog krsta, nekoliko okruglig dugmeta sa dugačkim drškom i nekoliko bombaka.</s><s>Predpostavlja se da je to vojnik koji je poginuo zajedno sa svojim vođom, pa je uz njega i sahranjen, ili možda sluga koji je pošao za svojim gospodarem da mu služi i na onom svijetu i oružje čuva.</s>

<s>Arareva gromila nije dio ni jedne veće nekropole tumula, i ako ih ima nekoliko u njenoj blizini.</s><s>To govori da se u vrijeme nastanka ove grobnice vladari počinju odvajati od običnih kneževa i da su im grobnice na posebnom i izdvojenom mjestu.</s><s>Sadržaj grobnice govori o njihovom bogatstvu i izdvojenosti od ostalog stanovništva.</s>

<s>Slično je, sa manje sadržaja,  i u gromilama u Osovu, Brezju, Čitlucima, Pilatovićima.</s><s>Ostali lokaliteti su: Taline, Vratnice, Laze, Crvena Lokva, Kusače, Luburić polje, Kovačev do, Hreljin grad, Duboki do, Hrastovača, Vrlazije, Plješevica, Zagorica...</s>

<s>Literatura 
 Ivo Bojanovski, Akademija nauka i umjetnosti Bosne i Hercegovine, 1988 - BOSNA I HERCEGOVINA U ANTIČKO DOBA</s>

<s>Reference</s>

<s>Pale
Pale-Prača
Sokolac
Rogatica
G
Autarijati
Glasinačka kultura
Tumuli u Bosni i Hercegovini</s>

