Afrodizija
<s>Afrodizija bio je mali starogrčki helenistički grad u historijskoj kulturnoj regiji Karija u zapadnoj Anadoliji, jugozapadna Turska.</s><s>Nalazi se u blizini modernog sela Geyre, oko 100  km. u unutrašnjosti od obale Egejskog mora i 230  km. jugoistočno od Izmira.</s>

<s>Afrodizija je oko 3. vijeka p.n.e. dobila ime po Afroditi, grčkoj boginji ljubavi, koja je ovdje imala svoj jedinstveni kultni lik, Afrodita Afrodizijska.</s><s>Bila je prepoznatljiva lokalna boginja koja se, po interpretatio graeca, poistovjećivala s grčkom Afroditom.</s><s>Njen kanonski lik, tipičan za anatolske kultne slike, pokazuje da je u srodstvu sa Gospom od Efeza.</s>

<s>Grad je imao još tri ranija naziva: Lelégōn Pólis, Megálē Pólis i Ninóē, prema asirskom vladaru koji je navodno osnovao grad, Ninu, a koji je osnovao i grad Ninivu u Asiriji.</s><s>Nešto prije 640. godine, u kasnoantičkom periodu kada je grad bio u sastavu Bizantijskog Carstva, preimenovan je u Stauroúpolis.</s>

<s>Arheologija 
Prva iskopavanja od 1904. – 1905. izvedena su u organizaciji francuskog željezničkog inženjera Pavaa Gaudina.</s><s>Neki od arhitektonskih nalaza (uglavnom frize, pilasteri i kapitele) koje je otkrio na tom mjestu danas se nalaze u Britanskom muzeju.</s><s>Od 1962. godine istrađivanja je vodio Kenan Erim sa Sveučilišta u New Yorku.</s><s>Posljednja istraživanja vodila je ekipa (Univerziteta u Oxfordu).</s><s>Oni su otkrili da je najobimniju izgradnju grada poduzeo Gaj Julije Zoilus, lokalni Grk koji je bio rob Gaja Julija Cezara, a kojega je oslobodio car Oktavijan.</s><s>Kada se Zoilus vratio kao oslobođenik u svoj rodni grad, obdaren ugledom i bogatim nagradama za svoju službu, pronicljivo je postupio i grad priklonio Oktavijanu u njegovoj borbi za moć protiv Marka Antonija.</s><s>To je osiguralo Oktavijanovu trajnu naklonost u obliku finansijskih privilegija koje su omogućavale gradu da napreduje.</s>

<s>Aphrodizija je bila glavni grad rimske provincije Karija.</s><s>Tokom rimskog i bizantijskog perioda, sa padina u blizini grada vršena je eksploatacija bijelog i plavosivog karijskog mramora koji se upotrebljavao za izradu fasada i skulptura.</s><s>Mermerne skulpture i skulptori iz Afrodizije postali su poznati u rimskom svijetu.</s>

<s>Svjetska baština 
Na lokalitetu se nalaze ostaci objekata:
 Monumentalna kapija, ili tetrapilon, stoji na kraju puta koji vodi od glavne gradske ulice sjever-jug u veliko predvorje ispred svetišta Afrodite Afrodizijsk.</s><s>Afroditin hram
 Odeon
 Sebasteion, ili Augusteum
 Stadion</s>

<s>Kvalitet mramora u Afrodiziji rezultirao je neuobičajeno velikim brojem ispisanih predmeta (više od 2000 natpisa) koji su preživjeli u gradu.</s><s>Kako su mnogi komadi monumentalnog lomljenog kamena ponovo upotrijebljeni u kasnoantičkim gradskim zidinama, mnogi natpisi su mogli i mogu se lako pročitati bez ikakvog iskopavanja.</s><s>Grad je stoga posjećivan i njegovi natpisi su više puta zabilježeni u modernim vremenima, počevši od ranog 18. stoljeća.</s><s>Većina natpisa je iz carskog perioda, a posebno su zastupljeni pogrebni i počasni tekstovi, ali postoji pregršt tekstova iz svih perioda od helenističkog do vizantijskog.</s>

<s>Afrodizija je 1987. godine uvrštena na listu UNESCO-ove svjetske baštine.</s>

<s>Galerija</s>

<s>Izvori</s>

<s>Svjetska baština u Turskoj</s>

