Efraim Kišon
<s>Efraim Kišon (heb. אפרים קישון – Ephraim Kishon), 23. august 1924.-29. januar 2005., izraelski satiričar, dramaturg, scenarista i filmski režiser.</s>

<s>Biografija</s>

<s>Rođen je u Budimpešti kao Ferenc Hoffmann.</s><s>Studirao je likovnu umjetnost, slikarstvo i skulpturu, a tokom studija je pisao humorističke eseje i scenska djela.</s><s>Preživljava holokaust tokom Drugog svjetskog rata i nakon 1945. mijenja prezime u Kišont.</s><s>Emigrirao je u Izrael 1949. gdje mu je imigracijski radnik promjenio ime u Efraim Hišon.</s>

<s>Iako nije znao hebrejski, brzo ga je savladao i postaje autor satiričke kolumne u dnevniku na jednostavnom hebrejskom, Omer, već nakon dvije godine.</s><s>Od 1952. je bio autor kolumne Had Gadya u dnevniku Ma'ariv.</s><s>Posvetio se pisanju političke i socijalne satire, ali je pisao i djela čistog humora, tako da je ubrzo ova kolumna postala najpopularnija u cjeloj zemlji.</s><s>Njegov izvrsni smisao za jezik i za likove je primjenio i u brojnim skečevima za pozorišta.</s><s>Evo jednog kratkog citata iz njegove knjige:</s>

<s>...</s><s>U Švicarskoj se govore tri jezika: Nijemci znaju francuski i italijanski, Francuzi znaju francuski, a Talijani znaju kako da obrađuju zemlju.</s><s>Oni francuskog porijekla gledaju s visoka na Nijemce, Nijemci gledaju s visoka na Francuze, zajedno gledaju s visoka na Italijane, a svi zajedno gledaju s visoka na strance.
iz Les Parents Terrible</s>

<s>Ženio se tri puta, prvi puta 1946. s Evom (Chawa) Klamer, brak je završio razvodom, druga supruga Sara preminula je 2002., trećom suprugom se oženio 2003. godine, a sve ih je zvao u svojim djelima najbolja od svih žena.</s><s>Ima i troje djece: Raphaela (r. 1957.), Amira (r. 1964.), i Renanu (r. 1968.), koje je također slikovito opisao u svojim pričama, poput Renanina opisa u priči Duda Cuci ili Amira u priči Pakao zvani kakao.</s>

<s>Filmski rad</s>

<s>Njegovi filmovi Sallah Shabati (1964.) i Shoter Azulai (1970.) nominirani su za Oscara u kategoriji najboljeg stranog filma.</s>

<s>Književni rad</s>

<s>Djela su mu prevedena na 37 jezika, pedesetak knjiga koje je napisao prodano je u više od 40 miliona primjeraka.</s>

<s>"Nije fer, Davide" (1977.) - 73 priče - objavljena je u biblioteci HIT, a kasnije je objavljena u biblioteci Evergreen prva polovina knjige s 36 priča
 "Kita boli more" (1980.)
 "Kod kuće je najgore" (1982.) - 34 obiteljske priče, spremanje najbolje supruge na svijetu za doček Nove godine je legendarna priča koja blago karikira pripreme ljepšeg spola za izlazak iz kuće
 "Nema nafte Mojsije" (1984.) - 36 priča s tematikom života u Izraelu
 "Lisac u kokošinjcu" (1985.) - roman, satira na život u Izraelu
 "Još malo pa istina" (1987.) - s podnaslovom: "Priča o mojim pričama"
 "Deva kroz ušicu igle" (1988.) - priče
 "Ništa tu Abraham ne može" (1990.) - priče
 "Voljeni moj lažljivac" (1997.) - priče, zajedno s Sarom Kishon
 "Priručnik za menadžere" (2000.) - priče</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Nezvanična web stranica Ephraima Kishona</s>

<s>Izraelski pisci
Izraelski filmski režiseri
Izraelski scenaristi
Authority control</s>

