Amelije
<s>Amelije Gentilijan (, Amélios Gentilianós, rođen između 216. i 226, umro između 290. i 300. godine nove ere), bio je neoplatonistički filozof i književnik druge polovice 3. stoljeća.</s>

<s>Amelije je rodom bio iz Toskane.</s><s>Isprva se učio na djelima Numenija iz Apameje, a potom je počeo pohađati Plotinova predavanja tri godine nakon Plotinova dolaska u Rim, i s njim je ostao više od dvadeset godina, sve do 269. godine, kada se povukao u Apameju u Siriji, Numenijevo rodno mjesto.</s><s>Bizantska enicklopedija Suda pogrešno tvrdi da je Amelije bio iz Apameje (Ἀπαμεύς, Apameos).</s>

<s>"Amelije" nije bilo njegovo izvorno ime; čini se da ga je odabrao da bi izrazio svoj prezir prema svjetovnim stvarima, jer riječ ἀμέλεια (ameleia) na grčkom znači "nemar".</s><s>Porfirije Tirski izjavio je za Amelija u Plotinovom životu: "Amelije se radije zvao Amerije, mijenjajući L u R, jer mu je, kako je objasnio, više odgovaralo da bude imenovan po "ameriji", tj. "ujedinjenju", nego po "ameleji", tj. "ravnodušnosti".</s>

<s>Amelije je neprestano čitao i pisao, zapamtio je praktički sva Numenijeva učenja i, prema Porfiriju, napisao je preko 100 svezaka izreka i komentara.</s><s>Plotin je Amelija smatrao jednim od svojih najbistrijih učenika.</s><s>Amelije je bio taj koji je uvjeravao Porfirija u istinitost Plotinovih učenja i pridružio mu se u uspješnom naporu da nagovori Plotina da svoja učenja zapiše.</s><s>Njegovo je glavno djelo bila rasprava u četrdeset knjiga koja se suprotstavljala tvrdnji da Numenija treba smatrati originalnim autorom Plotinovih učenja.</s><s>Amelija također navode Euzebije i drugi koji navode da je Amelije s odobravanjem citirao definiciju Logosa u Evanđelju po Ivanu.</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura</s>

<s>Neoplatonisti
Rođeni u 3. vijeku
Umrli u 3. vijeku</s>

