Niccolò Leonico Tomeo
<s>Niccolò Leonico Tomeo  (alb.</s><s>Νikolla Thomai; Venecija, 1456 – Padova, 1531) je bio venecijanski akademik i predavač, porijeklom iz Epira, profesor filozofije na Sveučilištu u Padovi.</s><s>Tomeo je bio jedan od prvih učitelja albanskog podrijetla koji je predavao grčki u Padovi.</s>

<s>Biografija
Rođen je u Veneciji 1456. u obitelji epirskog podrijetla iz Drača.</s><s>Poslan je u Firencu, gdje je studirao grčku filozofiju i književnost pod paskom Demetriosa Chalkokondylesa.</s><s>1497.</s><s>Sveučilište u Padovi imenovalo je Tomeja svojim prvim službenim učiteljem grčkog teksta Aristotela.</s><s>1504. izabran je za nasljednika Giorgia Valle na grčkom stolcu u Veneciji, ali budući da Tomeo to mjesto nije shvatio ozbiljno, naslijedio ga je Marco Musuro 1512.</s><s>Tomeo je 1524. objavio zbirku filozofskih dijaloga na latinskom jeziku, od kojih je prvi naslovio Trophonius, sive, De divinatione.</s><s>Divili su mu se učenjaci poput Erazma zbog njegovih filoloških vještina.</s><s>Od kada je Sveučilište u Padovi ponovno otvoreno nakon rata Cambraiske lige (okonč.</s><s>1516), Tomeo je predavao na sveučilištu do svoje smrti 28. ožujka 1531.</s>

<s>Djela
 Aristotelis Parva quae vocant Naturalia (Venecija 1523)
 Trophonius, sive, De divinatione (1524)
 Bembo sive de immortalitate animae (1524)
 Opuscula.</s><s>Ex Venetiis (Venecija 1525)
 Conversio in Latinum atque explanatio primi libri Aristotelis de partibus animalium… nunc primum ex authoris archetypo in lucem aeditus.</s><s>G. Farri (Venecija 1540)</s>

<s>Italijanski filolozi
Latinski pisci
Humanisti</s>

