Japodska odjeća i nakit
<s>Japodska odjeća i nakit poznati su na temelju  arheološkog  materijala  i  podataka  dobivenih  mnogim  istraživanjima.</s>

<s>Područje  kontinentalne  klime  s  oštrim  i  dugim  zimama, na kojem su živjeli Japodi, zahtijevalo je odjeću izrađenu od punijih i toplijih materijala kao što su vuna, koža ili krzno, čije je učvršćivanje zahtijevalo metalne predmete poput masivnih fibula i kopči za pojaseve.</s><s>Zbog organskog porijekla materijala, takva se odjeća nije sačuvala pa o njihovom izgledu možemo  se samo  nagađati.</s><s>U  tome  pomažu  antropomorfni  likovni  prikazi  kakvi se nalaze kod bronzanih privjesaka ili motiva sa kamenih objekata iz nalazišta u dolini Une.</s><s>Trakasti  privjesci  iz  7. st.  p.n.e.  prikazuju  ženske  likove  u  dugačkim  haljinama (košuljama)  stisnutima  u  pasu,  sa  zvonoliko  proširenim  donjim  dijelom, a  kod  nekih  je prikazana obuća koja podsjeća na svojevrsne čizme.</s><s>Proširenja na gornjem dijelu ovih figura sugeriraju prekrivanje glave kapama, oglavljima ili sličnim predmetima.</s>

<s>Osnova ženske nošnje bila je platnena zvonolika haljina.</s><s>U struku je bila stegnuta kožnim pojasom s metalnom kopčom i alkama.</s><s>Na alke pojasa mogao se objesiti nožić  i druge sitne stvari.</s><s>Ako je bilo hladno, dodavao se vuneni ogrtač.</s><s>Ova odjeća nije imala ni zatvarača ni dugmeta.</s>

<s>Japodski nakit, pogotovo kompleti nakita u grobovima, prilično je težak, posebno u periodu od osmog do petog vijeka p.n.e., sav je odisao grubom, varvarskom snagom.</s>

<s>Jantar i staklo 
Važna karakteristika japodskog nakita je obilje i raznovrsna upotreba jantara (ćilibara).</s><s>Stari jantarski put, je počinjao negdje na obalama Baltika i završavao svoj kontinentalni dio u Kvarnerskom zaljevu.</s><s>Japodi su jantar rano upoznali i stalno se njime opskrbljivati.</s><s>Jantarska zrna prečnika 4-5 mm, obično nedotjerana, bez ukrasa ili jednostavno modelovana, korištena su uglavnom za izradu nakita.</s><s>Japodi su vjerovali da jantar djeluje ljekovito na vlasnika i zato su ga često nosili na svojoj odjeći.</s><s>Koliko je jantar dragocjen govori činjenica – u doba Japoda jeftinije je bilo kupiti roba nego grumen jantara.</s>

<s>Nakit je bio ukrašen i perlicama od staklene smjese.</s><s>Da bi ih izradili Japodi su skupljali kremeni pijesak, topljiv na temperaturi od 650 °C, koja se može postići na ognjištu.</s><s>Dobivenu pastu oblikovali su u male ukrasne predmete.</s><s>Na dijelovima nošnje i ukrasima bilo je pričvršćeno mnoštvo privjesaka koji su zveckali pri svakom pokretu.</s><s>Velik utjecaj na ornamentiku imali su Piceni, italski narod koji je živio na području današnje Ankone.</s>

<s>Uočljivo je mijenjanje ženske nošnje tokom vremena što govori kako nošnja i nije sama sebi svrha, ona se prilagođava protoku vremena, ostvarujući potrebu zajednice za opstankom, kroz identificiranje svojih članova.</s>

<s>Vrste nakita 
Japotkinje su nosile maštoviti i raznoliki nakit koji su dodavale odjeći.</s>

<s>Fibule 
Fibule ili kopče različitih veličina i oblika, najučestaliji su element pojedinačnih modela nošnje, sa  karakteristikama ukrasnog detalja estetske vrijednosti tokom čitavog željeznog doba.</s><s>Od ukupno izdvojene i proučene 41 grobne cjeline u Prozoru, Kompolju i Smiljanu, fibula se pojavljuje u 30 grobova različitih tipova.</s><s>Od toga su u 6 grobova pronađene po dvije fibule.</s>

<s>Spiralnonaočalasta fibule  s  osmicom  u  sredini su najbrojnije.</s><s>Japodski majstori prihvatili su ovaj izvorno mali nakit i sve više povećavali njegove dimenzije, dok nisu dobili teške, masivne primjerke, duge 20 pa i više centimetara, teške i pola kilograma.</s><s>Tada su, umjesto savijanja čitavih namotaja brončane žice u diskove, počeli jednostavno lijevati cijele fibule u jednom komadu, zamjenjujući, u vizualnom smislu, spiralne zavoje, zakovice i druge tehničke detalje urezanim i plastičnim ornamentikom.</s><s>Japodi su ih pravili i nosili do kraja svoje nezavisnosti, pa čak i u 1. vijeku nove ere, pod rimskom vlašću.</s><s>Tom periodu pripada i fino izrađen primjerak ove vrste fibule iz Jezerina, sa bronzanom konstrukcijom i srebrnim okovom oko zrna jantara.</s><s>Lučne fibule u većem broju varijanti: sa više puta spiralno savijenom petljom i zrnom jantara na luku, od bronzane žice sa ttri petlje i zrnom jantara ili stakla na luku, fibule sa tri kuglice, luk omotan trakom od tankog bronzanog lima
 certosa fibule</s>

<s>Kape i oglavlja 
Kape i oglavlja su vrlo karakteristični i poznati  predmeti  japodske  materijalne  ostavštine, rađeni u više tipova:
 Kape od tanjeg ili debljeg bronzanog lima, a bronzane rese nalazile su se duž donje ivice čitavom dužinom
 Kalotasta kapa od  kože  ili  tekstila,  sa  bronzanim  dugmadima po cijeloj površini, tankim  kožnim nitima  prišivanim  direktno na podlogu.</s><s>Tordirani  torkvesi  predstavljali su  dodatni  ukrasni element, izrađeni od livene bronze, često  do 2 cm  debelim  u presjeku.</s><s>Završavali su se savijenom  petljom ili raskucanim probušenim  krajevima koji su  se gotovo  uvijek međusobno dodirivali, 
 Kalotasta  kapa  ukrašena  jednim većim dugmetom sa šiljkom postavljenim na tjemenu i četiri  takva  dijametralno  smještena  sa  strane.</s><s>Kalotasta  kapa  ukrašena  jednim većim dugmetom sa šiljkom postavljenim na potiljku, ispod kojeg vise četiri bronzana privjeska štapićastog oblika.</s><s>Kalotaste kape varijante C, tj. kape ukrašene našivenim dugmetima i nizom ispletenih lančića na donjem rubu, 
 Konična oglavlja bez resa, izrađena od  tanjeg  bronzanog lima trapezoidnog oblika savijena tako da joj se krajevi dodiruju, a skupa ih držala vrpca koja je bila provučena kroz male, okrugle otvore pri vrhu i dnu ploče ili zakovice koje su se s naličja pričvršćivale na malu pločicu.</s><s>Čitava površina  ukrašavala se iskucanim  geometrijskim ornamentima.</s>

<s>Prema jednoj teoriji, japodska kapa davni je predak poznate ličke kape (crvena kapa).</s>

<s>Ogrlice 
Ogrlice su masivni i živopisni nakit, u nekoliko varijanti, u zavisnosti od materijala: 
 ogrlice od zrna jantara
 ogrlice od staklenih perli (perli od staklene mase)
 bronzane ogrlice  tj.  lančići sačinjene od  niza  bronzanih  alkica  ili  nekih  drugih  bronzanih  oblika,  kombinacije više materijala.</s>

<s>Postoji i razlika u oblicima zrna (okrugli, ovalnih i plosnjati).</s><s>Boje najviše variraju kod staklenih perli koje znaju biti sive, žute, plave itd.</s><s>Na zrnima od jantara ponekad su nađeni  razni  urezani  ornamenati.</s><s>Ogrlice su domaći proizvod japodskih radionica.</s>

<s>Narukvice i nanogvice 
Pronađene narukvice u grobovima faze 2 dijele se na dva tipa.</s><s>Prvi tip su otvorene narukvice s krajevima savijenim u  petlju (pojavljuje  se  u  smiljanskim  grobovima  11  i  13.).</s><s>Izrađene su od deblje bronzane žice okruglog, neki put četvrtastog presjeka, a često su lijevane.</s><s>Uglavnom su neukrašene ili rijetko sa urezanim geometrijskim motivima, što je ornament karakterističan za HaB drugu fazu japodske kulture.</s><s>U slučaju nanogvica, kako bi se fiksirale, međusobno su karike bile povezane vrpcom od tkanine ili kože koja se provlačila kroz petlje na njihovim krajevima.</s><s>Drugi su tip spiralne narukvice izrađene od uske trake bronzanog lima ili bronzane žice okruglog presjeka, savijene u nekoliko navoja.</s><s>Pronađene su u kompoljskim grobovima i  smiljanskom  grobu  15.</s><s>Ovaj  je  tip  narukvica većinom neukrašen, a u upotrebi su već od bronzanog doba.</s>

<s>Pektorale  
Solarna  simbolika materijalizirana je kroz metalne bronzane pločicama, kao oznaka statusa (pektorali - kompozitni privjesci).</s><s>S obzirom na vjerojatnu ulogu akustike u kultnim aktivnostima takav nakit sastavljen je od više dijelova.</s><s>Na sredini gornjeg ruba pločice izlivena je kružna alka za pričvršćivanje, dok je na donjem izliveno pet alki za privjeske koji su pri kretanju nosioca proizvodili zveckajuće zvukove, što se može  pretpostaviti  i  za  kape  i  oglavlja sa privjescima.</s><s>Pektorale su nosile na prsima  osobe  koje  su  uživale  status  prvaka  unutar  svoje zajednice.</s><s>Ukrašavane su supostravljenim glavama konja ili ptica.</s><s>Raširenost  kompozicija  s  vodenim  pticama, kao solarne  simbolike (promjena  godišnjih  doba,  obnova  vegetacije), na  prostoru  od  srednje Evrope  do  Sredozemlja,  predstavlja  pojavu  koja  nadilazi  plemenske  i  regionalne  okvire  te je jedan   od   najstarijih   oblika   religijskog   vjerovanja koji   povezuje   srednjoevropsko   i mediteransko kulturno naslijeđe.</s>

<s>Sljepoočničarke 
Ovaj naziv koristi se za dva metalna ukrasa u ravnini sljepoočnica obješena na traci oko glave.</s><s>Kasnije su se nosila oglavlja od bronzanog lima ukrašenog iskucanim ornamentima.</s>

<s>Privjesci 
Pojavljuju se u različitim oblicima: štapići, ptice, konji, delfini.</s><s>Visili su na malim lančićima, zveckali su i svjetlucali pri svakom koraku i time, po vjerovanju Japoda, tjerali zle duhove.</s>

<s>Okovi za pojaseve 
Česta su pojava u japodskim grobovima od HaC faze.</s><s>Svi imaju pravougaoni oblik, uglavnom ukrašeni sa urezanim geometrijskim  ornamentima.</s>

<s>Ornament</s>

<s>Pored same forme, ornament je osnovno sredstvo izražavanja ove primjenjene umjetnosti.</s><s>Kod Japoda se razlikuju dvije vrste ornamenta.</s>

<s>Plastična dekoracija ostvarena preciznim udarcima iznutra na površini bronzanog lima.</s>

<s>Druga komponenta uključuje ukrase ostvarene finim urezivanjem tankih linija u površinu bronzanih predmeta.</s><s>U ranom periodu razvoja japodske umjetnosti obe komponente karakterizira stroga geometrija; sve je svedeno na jednostavne, apstraktne geometrijske forme - krug, trougao, pravougaonik, trapez.</s><s>Realizam u ornamentima pojaviti će se u željeznom dobu.</s>

<s>Izvori</s>

<s>O</s>

