Imobilizacija (medicina)
<s>Imobilizacija, nepokretnost () jedna je od medicinskih procedura, kojom se telo ili udovi postavljaju u prinudni položaj ili stanje mirovanja, radi njegove poštede, bržeg zarastanja rana i smanjivanja bola.</s><s>Iako je jedna od najstarijih medicinskih postupaka, kao oblik zbrinjavanja povređenih osoba, standardna primena imobilizacije započeta je tek početkom 20. veka.</s>

<s>Mada je razvoj savremenih operativnih tehnika, potpomognut otkrićem antibiotika, sredinom 20. veka doveo do značajnih promena u pristupu lečenju povreda lokomotornog sistema primenom imobilizacije, i dalje je u konzervativnom pristupu lečenje povreda nezamislivo bez imobilizacije, kao primarne i glavna metoda lečenja.</s><s>Time u savremenoj operativnoj hirurgiji imobilizacija postaje pomoćna metoda, koja treba da osigura, poboljšava i ubrza uspeh operativnog lečenja.</s>

<s>Imobilizacija kao metoda u 21. veku neprestano se dopunjuje novim pristupima i pomagalima, a pojava novih (sofisticiranijih) sredstav i materijala omogućava da se klasični postupci imobilizacije sprovedu brže, jednostavnije, jeftinije i za bolesnika prihvatljivije.</s>

<s>Imobilizacija može biti privremena, transportna (do mesta primene odgovarajućeg lečenja) ili trajna (do izlečenja).</s><s>U bolničkom lečenju preloma kosti na udovima imobilizacija se može kombinovati sa ekstenzijom.</s>

<s>Indikacije i ciljevi 
Indikacije
Najčešće indikacije za imobilizaciju su:
 Sve vrste i tipovi preloma kostiju 
 Povrede kičme i karlice 
 Iščašenja (luksacija) zglobova 
 Toplotna povrede udova 
 Povrede tetiva i perifernih živaca 
 Povrede velikih krvnih sudova 
 Teška povreda mekih tkiva udova
 Sve sklopetarne i eksplozivne rane
Ciljevi
Primerni ciljevi imobilizacije su:
 Sprečavanje daljeg bola.</s><s>Sprečavanje, das slomljena kost ošteti integritet kože (tj da se od zatvorenog prelom ne pretvori u otvoreni)
 Dalje sprečavanje oštećenja nerava i/ili velikih krvnih sudova (kako npr od nekomplikovanog ne bi nastao komplikovan prelom)
 Očuvanje prethodno uspostavljene hemostaze manjih krvnih sudova
 Sprečavanje širenje primarne infekcije u životnu sredinu
 Srvaranje uslovi za normalnu cirkulaciju postavljanjem tela ili udova u fiziološki položaj
 Brže i uspešnija rehabilitacija povrede.</s>

<s>Principi</s>

<s>Osnovni principi koji se moraju strogo poštovati u toku imobilizacije su:
 Obavezna, imobilizacija najmanje dva susedna zgloba.</s><s>Imobilizacija je dobro postavljena samo ako se učine nepokretnim dva susedna zgloba.</s><s>Da se imobilisani ud postavi u neutralni (fiziološki) položaj (šaka polusavijena, lakat savijen pod uglom od oko 75 stepeni, koleno polusavijeno, stopalo savijeno pod pravim uglom u odnosu na potkolenicu).</s><s>Ukoliko se povređeni ud nalazi u prisilnom položaju u takvom položaju se imobiliše.</s><s>Da su meki delovi tela zaštićeni (uglavno vatom, zavojem ili delovima odeće).</s><s>Udlage za imobilizaciju se uz telo učvršćuju poveskama načinjenim od trouglih marama, zavoja ili delova odeće, pri čemu se čvorovi poveska vezuju iznad udlage, a nikako iznad nezaštićenih delova uda.</s><s>Da su oštećene delove (rane), obavezno zaštićeni sterilnom gazom.</s><s>Da se u slučaju krvarenja, pre postavljanja imobilizacije, najpre stavi kompresivni zavoj.</s><s>Da je povređeni ud postaviti u lako eleviran položaj (kako bi se sprečio otok i obezbedila efikasna cirkulacija)
 Da su vrhovi prstiju (imobilisanog uda) uvek vidljivi (zbog procene neuro-vaskularnog statusa niže od mesta povrede).</s><s>Da imobilizaciju povreda kičme, karlice i većih kostiju vrši više spasilaca.</s>

<s>Oblici</s>

<s>Privremena imobilizacija</s>

<s>Privremeni imobilizacija je ograničena u vremenu, i najčešće se primenjuje na mestu povređivanja i u toku transporta povređenog do zdravstvene ustanove gde će mu biti ukazana definitivni tretman.</s>

<s>U zavisnosti od lokalizacije, vrste i težine povrede i sredstva dostupnih na mestu povređivanja, imobilizacija se može izvesti korišćenjem priručnih ili standardnih sredstva.</s>

<s>Imobilizacija priručnim sredstvima.</s><s>U nedostatku fabričkih sredstava, na mestu povređivanja koriste se priručna sredstva (daščice, trouglasta marama, kaiš, i drugi predmeti koji se mogu naći na licu mesta, čiji izbor i način postavljanja zavisi od snalažljivosti osobe koja povređenom pruža prvu pomoć.</s>

<s>Priručna sredstva izabrana za imobilizaciju treba da imaju podesan oblik, i odgovarajuću čvrstinu i dužinu.</s><s>Sredstva za imobilizaciju se oblažu mekom tkaninom (vata, zavoj, delovi odeće,) ili se stavljaju preko odeće unesrećenog ili uz prethodno postavljene podloške od meke tkanine na ugroženo mesto.</s>

<s>Imobilizacija standardnim sredstvima
Medicinske ekipe koje ukazuju hitnu medicinsku pomoć povređenog opremljene su fabrički proizvedenim udlagama-šinama (tomasova, kamerova, ditrihsova) od lako savitljive žice koja se lako modelira, okovratnicima i vazdušnim jastucima za imobilizaciju udova i kičme.</s>

<s>Transportna imobilizacija</s>

<s>Definitivna imobilizacija 
Definitive imobilizacija primenjuje se kao osnovni terapijski pristup (npr u lečenju preloma) ili kao
dodatni terapijski pristup (npr nakon repozicije iščašenog zgloba, povređenog mekog tkiva, struktura zgloba), nakon rekonstrukciju tetiva i nerava) ili nakon velikih rekonstrukcija mekih tkiva i kože, (kako se ne bi ugrozili rezultati operacije).</s>

<s>Defenitivnata imobilizacija može da se izvede gipsenim poveskama (samostalno ili zajedno sa plastični materijalima) i trakcijom-ekstenzijom.</s>

<s>Gipsana imobilizacija</s>

<s>Ekstenzija</s>

<s>Izvori</s>

<s>Spoljašnje veze</s>

<s>Hirurgija</s>

