Walther von Reichenau
<s>Valter fon Rajhenau (; Karlsrue, 8. oktobar 1884 — Poltava, 17. januar 1942) je bio nemački feldmaršal koji je komandovao armijama koje su zauzele Varšavu 1939. godine, i koji je učestvovao u ratu na Zapadnom frontu 1940. godine, a zatim na Istočnom, do svoje smrti 1942. godine.</s><s>Takođe je komandovao jedinicama koje su izvele masakr kod Babinog Jara.</s><s>Rajhenau je bio jedan od najpouzdanijih Hitlerovih saradnika i bio je jedan od organizatora ponovnog naoružavanja Nemačke vojske.</s>

<s>Biografija</s>

<s>Mladost i Prvi svetski rat 
Rajhenau je rođen u Nemačkoj, kao sin pruskog artiljerijskog generala.</s><s>Nemačkoj vojsci se priključio kada je imao 18 godina, i dodeljena mu je oficirska služba u Prvoj gardijskoj artiljerijskoj regimenti.</s><s>U maju 1914. upisao se na Vojnu akademiju u Berlinu, gde se obučavao za štabnog oficira.</s>

<s>Na početku Prvog svetskog rata je poslan na Zapadni front.</s><s>Do kraja rata mu je dodeljen orden Gvozdeni krst, i napredovao je do čina kapetana.</s>

<s>Međuratni period 
Nakon rata, služio je kao štabni oficir u regrutskoj armiji do 1922. godine. nakon toga je postao zapovednik 8. mitraljeske čete.</s><s>Unapređen je u čin majora 1923.</s><s>Na mesto komandanta 5. signalnog bataljona u Štutgartu je postavljen 1927. i tu se zadržao dve godine.</s><s>Na mestu načlenika štaba Signalnog inspektorata je bio između 1929. i 1931. godine.</s><s>U februaru 1931. postavljen je na mesto načelnika štaba Prve rezervne armije u Istočnoj Prusiji, gde je služio pod komandom Vernera fon Blomberga.</s>

<s>Ujak Valtera fon Rejhnaua, Fridrih, je podržavao rad Nacističke partije, i on je 1932. svog sestrića upoznao sa Hitlerom.</s><s>Rejhnau je ubrzo prihvatio Hitlerova razmišljanja, nakon čega je uredio da se Hitler i Blumberg upoznaju.</s><s>Kada je Hitler došao na vlast u januaru 1933.</s><s>Blumberg je postao ministar odbrane, a Rajhenau je postavljen na mesto načelnika ministarstva za Rajhsver.</s><s>Takođe je vršio dužnost oficira za vezu između nemačke armije i Nacističke partije.</s>

<s>Rajhenau i Blumber su zajedno izvršili pritisak na Kurt fon Hamerštajn-Ekvorda, velikog protivnika Hitlera i nacizma, koji je u to vreme bio komandant armije, da podnese ostavku.</s><s>Nakon toga, Blumberg je Hitleru predložio da Rajhenaua postavi na čelo vojske, na šta se grupa starijih oficira pobunila.</s><s>Predsednik Paul fon Hindenburg je stavio veto na tu odluku, i na čelo vojske je postavljen Verner fon Frič.</s>

<s>Blumberg i Rejhnau su se tokom 1933. zabrinuli zbog jačanja formacija SA pod komandom Ernsta Rema.</s><s>Ernst Rem je dobio mesto u Savetu za nacionalnu odbranu, u kom je zahtevao da on ima veći uticaj na vojna pitanja.</s><s>Rem je 2. oktobra 1933. poslao Rejhnauu pismo u kom je naglasio da misli da je Rajhsver samo organizacija koja služi za osnovni trening nemačkih građana, dok da vojničku obuku i mobilizaciju treba da vrši SA.</s>

<s>Stariji oficiri su se sve više žalili na rast uticaja SA jedinica, i Rejhnau se plašio da oni mogu izvršiti pobunu protiv Hitlera.</s><s>Time bi njegova karijera u vojsci bila gotova.</s><s>Zbog toga je isplanirao zaveru protiv Rema i cele SA organizacije, u saradnji sa Hermanom Geringom i Hajnrihom Himlerom.</s><s>Himler je pitao Rajnharda Hajdriha da sastavi Remov dosije.</s><s>Hajndrih se takođe plašio Rema, pa je isfabrikovao dokaze protiv Rema, koji su pokazivali da su FranCuzi Remu platili 12 miliona rajshmaraka da svrgne Hitlera.</s>

<s>Hitler je imao pozitivno mišljenje o Remu, pa je u početku odbio da poveruje u taj dosije koji je Hajndrih sastavio.</s><s>Rem je bio jedan od prvih koji su podržavali Hitlera, i bez njegove pomoći u skupljanju sredstava za armiju, teško da bi Nacsiti ikad došli na vlast.</s><s>Remove SA jedinice su takođe imale veliku ulogu i suzbijanju opozicije tokom izbora 1932. i 1933. godine.</s><s>Ali Hitler je imao svoje razloge zbog kojih je hteo da odstrane Rema.</s><s>Industrijalisti su bili nezadovoljni Removim socijalističkim pogledom na ekonomiju i njegovim izjavama da revolucija još uvek mora da se sprovede.</s><s>Mnogo ljudi u partiji se nije slagalo sa činjenicom da su Rem i dosta vođa iz SA tabora bili homoseksualci.</s>

<s>Hitler je 29. juna 1934. u pratnji pripadnika SS-a uhapsio Rema i tokom narednih 24 sata je uhapšeno oko 200 SA oficira.</s><s>Ta čistka je bila poznata pod nazivom Noć dugih noževa, i tom prilikom je pored Rema ubijeno oko 400 ljudi.</s>

<s>U avgustu 1935.</s><s>Rajhenau je unapređen u čin general-pukovnika i postavljen je na mesto komandanta 7. rezervne armije u Minhenu.</s><s>Sledeće godine mu je dodeljen čin artiljerijskog generala, a 1938.</s><s>Hitler je hteo da ga postavi na mesto komandanta armije.</s><s>Najviši oficiri, poput Fedora fon Boka, Gerda fon Rundšteta i Franca Haldera su odbili da služe pod njegovom komandom.</s><s>Hitler je morao da promeni mišljenje, pa je 4. februara 1938. na mesto komandanta armije postavio Valtera fon Brauhiča.</s><s>Rajhenau je zauzeo Brauhičevu poziciji komandanta 4. armijskog korpusa.</s>

<s>Drugi svetski rat 
Rajhenau je u septemru 1939. komandovao 10. armijom tokom invazije na Poljsku.</s><s>Tokom 1940. godine je komandovao 6. armijom za vreme ofanzive na zapadu i napada na Belgiju i Francusku, a pod komandom fon Boka.</s><s>Hitler ga je unapredio u feldmaršala 19. jula 1940. godine.</s>

<s>Rajhenau je bio veliki protivnik napada na Sovjetski savez, ali je učestvovao u operaciji Barbarosa tokom leta 1941.</s><s>Komandovao je vojskama koje su osvojile Harkov, Kijev, Belgorod i Kursk.</s><s>U toj operaciji je bio pod komandom Gerda fon Rundšteta koji je komandovao grupom armija Jug.</s><s>Podsticao je vojnike da vrše zločine protiv Jevreja na osvojenim teritorijama.</s><s>Jednom prilikom je rekao da moraju da izvrše grubu, ali pravednu odmazdu prema Jevrejima podljudima.</s>

<s>U septembru 1941.</s><s>Rajhenau je pisao Hitleru, i predložio mu da započnu regrutaciju Ukrajinaca i Beloarmejaca koji bi se borili protiv Crvene armije.</s><s>Hitler je to odbio i poručio mu da prestane da se meša u političke odluke.</s><s>Istog meseca, opet je pisao Hitleru, ovaj put sa upozorenjem da partizanska dejstva na osvjenim teritorijama počinju da predstavljaju veliki problem.</s><s>U novembru je Rajhenau opet bio pominjan kao mogući komandant armije, ali je Hitler odbio tu ideju, jer je smatrao da se on mnogo meša u političke ideje i odluke.</s>

<s>Krajem 1941. fon Rundštet je odbio da vodi dalju ofanzivu, najviše zbog teškog terena i oštre klime.</s><s>Tražio je da se povuče sa položaja oko reke Mius, što je Hitler odbio.</s><s>Hitler ga je smenio sa mesta komandanta Grupe armija Jug, i na njegovo mesto je postavio Rajhenaua.</s><s>Sledećeg dana, Rajhenau je povukao jedinice sa tog položaja, i nakon toga rekao Hitleru da je ipak to urađeno, uprkos njegovoj volji.</s>

<s>Smrt 
Rajhenau se uvek trudio da bude u dobroj formi, i zato je svakodnevno trčao.</s><s>12. januara 1942. trčao je više kilometara po temperaturi od minus 28 stepeni.</s><s>Nakon povrtaka sa trčanja, žalio se da se ne oseća dobro, i tog dana je doživeo srčani udar.</s><s>Pet dana je bio u nesvesti, zbog čega je odlučeno da avionom bude prebačen u Nemačku.</s><s>Poginuo je 17. januara, kada je avion koji ga je prevozio u Lajpcig pao.</s>

<s>Reference</s>

<s>Spoljašnje veze</s>

<s>Zvaničan dopis Valtera fon Rajhenaua Vermahtu o ulozi u Sovjetskom Savezu</s>

<s>Njemački komandanti u Drugom svjetskom ratu
Njemački nacisti</s>

