Šahdulova grobnica
<s>Šahdulova grobnica je monumentalna grobnica u pakistanskom gradu Gudžratu posvećena sufijskom svecu Šahduli, koji je u njoj sahranjen.</s><s>Grobnica se nalazi oko 0,5 km istočno od historijskog centra grada prema rijeci Čenabu.</s><s>Karakteristična je po svojoj zelenoj kupoli i najveća je u gradu.</s><s>Šahdula, sufijski svetac porijeklom iz Sialkota živio je na prijelazu iz 16. u 17. vijek i poslije smrti bio je sahranjen u Gudžratu.</s><s>Ondje se bavio dobrotvornim radom, učenjem, savjetovanjem i gradnjom mostova, džamija i karavansaraja, što je kumovalo rapidnom rastu grada.</s><s>Najznačajnija njegova ostavština je osnivanje sirotišta za djecu s mikrocefalijom, koje je primalo nove pacijente sve do 1969.</s><s>Zbog fizičkog izgleda lokalno stanovništvo naziva ih čuhama ili ljudima-miševima (pandž. ਚੂਹਾ, urdu: چوہا, čūhā: miš; štakor) i uz njih se vežu razne historijske i urbane legende.</s><s>Prema starim legendama, neplodne žene odlazile bi u Gudžrat na hodočašće i tražile od Šahdule da moli za njih, nakon čega bi prvorođenčad bila djeca-miševi koju bi ostavljali u sirotištu.</s><s>Kasnije, tokom 20. vijeka pojavile su se špekulacije da se u sirotištu zdravoj djeci na glavu stavljaju metalne ili glinene obloge i namjerno ih se deformira, kako bi kasnije ostvarivali veću samilost prilikom ulične prošnje.</s><s>Takva teorija temelji se na etnografski ovjerenoj, ali anakronističkoj praksi iz 12. vijeka, a koristila ju je britanska kolonijalna vlast s ciljem suzbijanja utjecaja sufizma u regiji.</s><s>Međutim, u novije vrijeme takvo nešto nikad nije dokazano, ali se bez obzira i u 21. vijeku nastavlja širiti masovnim medijima.</s><s>U stvarnosti, pacijenti u sirotištu boluju od mikrocefalije, bolesti kojom je zahvaćeno  populacije Pakistana.</s><s>Drugi britanski mit, također korišten sa svrhom Šahdulove diskreditacije, glasi da je mistik prihvaćao pacijente s isključivom namjerom njihovog izrabljivanja i koristoljublja.</s>

<s>Reference</s>

<s>Mauzoleji u Pakistanu</s>

