Anđelko Runjić
<s>Anđelko Runjić (Perković, 1938 - 15. rujan 2015) bio je hrvatski i bivši jugoslavenski ekonomist i političar, najpoznatiji kao posljednji predsjednik Sabora SRH prije prvih demokratskih izbora.</s><s>Nakon izbora i dolaska HDZ na vlast je postavljen za ambasadora SFRJ u SSSR-u; sa tog mjesta se povukao nedugo nakon proglašenja hrvatske nezavisnosti.</s>

<s>Biografija 
Rođen je 1938. godine u Perkoviću kod Šibenika.</s><s>Poznat je po nadimku Bambe.</s><s>Gimnaziju je završio u Šibeniku.</s><s>Diplomirao je 1961. godine i doktorirao 1981. na Ekonomskom fakultetu u Zagrebu.</s><s>Od 1965. godine Runjić je bio zaposlen na istom fakuleteu, te služio kao dekan fakulteta od 1982. do 1984. godine.</s><s>Bio je redovni profesor ekonomske istoriji na tom fakultetu od 1985. godine.</s><s>Proučavao je istoriju hrvatske ekonomske misli.</s>

<s>Runjić je tradicionalno provodio ljetni odmor na Jadriji kod Šibenika.</s><s>U Zagrebu je bio među prvim stalnim gostima kasnijeg kultnog restorana Baltazar.</s><s>U slobodno vrijeme je pisao poeziju i druga književna djela.</s><s>Bio je oženjen i imao dvoje djece.</s>

<s>Predsednik Republike Hrvatske Stjepan Mesić odlikovao je Runjića 2009. godine Redom hrvatskog pletera za osobit doprinos razvitku i ugledu Republike Hrvatske i dobrobiti njenih građana.</s><s>To odlikovanje dobio je zajedno sa drugim dužnosnicima s kraja socijalističkog razdoblja.</s>

<s>Predsjednik Sabora SR Hrvatske 
Runjić je bio predsjednik Sabora SR Hrvatskoj od 1986. do 1990. godine.</s>

<s>U previranjima uoči demokratskih projmena 1990. godine bio je sklon demokratskoj struji unutar Saveza komunista Hrvatske.</s><s>Runjić je 27. jula 1989. godine primio predstavnike hrvatske političke oporbe koji su mu predali tekst "Zahtjevi naroda" koji je potpisalo 100 hiljada ljudi.</s><s>Predsjednik Sabora tada je obavišten da je poslano "otvoreno pismo" Ujedinjenim narodima zbog "započete hajke na političke neistomišljenike".</s><s>Učestvovao je u polemici koja se 1989. godine vodila između tadašnjih republičkih dužnosnika (predsjednik Predsjedništva Ivo Latin, Sabora Runjić i Izvršnog vijeća Antun Milović) sa vrhom SKH (predsjednik Predsjedništva CK Ivica Račan i drugi).</s>

<s>Runjić je potpisao zakon kojim je u Hrvatskoj uvedeno višestranačje.</s><s>Uručujući rešenje o raspisivanju prvih višestranačkih izbora u Hrvatskoj, kako prenose novine iz tog vremena, oduševljeno je uskliknuo kako je neobično sretan što je dočekao taj povijesni dan.</s><s>Nakon pobjede Hrvatske demokratske zajednice na tim izborima, Runjić 30. maja 1990. godine predao vlast novoizabranim predstavnicima naroda.</s><s>Naslijedio ga je Žarko Domljan.</s>

<s>Poslije 1990. godine 
Nakon odlaska s mesta predjednika  Sabora bio je 13 meseci ambasador SFRJ u Moskvi u vrijeme raspada Sovjetskog Saveza.</s><s>Sredinom 1991. godine vratio predavanjima ekomomske povijesti na Ekonomskom fakultetu u Zagrebu.</s>

<s>Bio je član Socijaldemokratske partije do parlamentarnih izbora 1995. godine.</s><s>Razočaran tom strankom na izborima 1995. godine pojavio se kao kandidat Akcije socijaldemokrata Hrvatske.</s><s>Ta stranka, kao ni on, nije ušla u Savor.</s>

<s>U medijima se pojavio 2001. godine kao mogući kandidat za hrvatskog ambasadora u Beogradu.</s><s>Navodno je bio kandidat tadašnjeg predsjednika Stjepana Mesića, dok je predsjednik Vlade Ivica Račan preferirao neke druge.</s>

<s>Od maja 2012. godine je bio predsjednik nadzornog odbora građevinske tvrtke Hidroelektra niskogradnja d.d. iz Zagreba.</s>

<s>Reference</s>

<s>Hrvatski političari
Jugoslavenski političari
Jugoslavenski diplomati
Authority control</s>

