Otvaranje petog pečata
<s>Otvaranje petog pečata, El Grecovo ulje na platnu te jedno od njegovih posljednjih djela prije smrti.</s><s>Iako se dvojio, Manuel B. Cossio je predložio El Grecu da naziv slike bude "Otvaranje petog pečata".</s><s>Osim tog naziva, djelo je poznato i kao Peti pečat Apokalipse i Vizija sv. Ivana.</s>

<s>Slika se danas nalazi u njujorškom muzeju Metropolitan iz kojeg tvrde "da je slika nedovršena te veoma oštećena i ostrugana".</s>

<s>Djelo 
Tema ovog djela je preuzeta iz Knjige Otkrivenja (6:9-11) gdje progonjene duše mučenika mole za Božjom milošću.</s><s>Na slici dominira lik svetog Ivana dok se oko njega nalaze gole duše u kaotičnoj oluji emocija.</s>

<s>Gornji dio platna je znatno smanjen jer je uništen 1880.</s><s>Također, izgubljen je i dio slike koji prikazuje Koncert anđela koji je oštećen i odrezan.</s><s>Isto tako, nedostaje i gornji dio koji prikazuje Božju ljubav.</s>

<s>Usporedba s Gospođicama iz Avignona 
Otvaranje petog pečata je poslužio kao inspiracija slikarskom velikanu Pablu Picassu za njegova rana kubistička djela, posebice za Gospođice iz Avignona.</s><s>Naime, kada je Picasso radio na tom djelu, posjetio je svojeg prijatelja Zuloagu u njegovom pariškom ateljeu gdje je počeo proučavati El Grecovo "Otvaranje petog pečata".</s>

<s>Poveznice između ta dva djela su uočene početkom 1980-ih kada su slike zajedno proučavane te su uočene stilske sličnosti dok je analiziran odnos između motiva.</s><s>Historičar umjetnosti Ron Johnson se prvi fokusirao na odnos između te dvije slike.</s><s>Isto tako britanski historičar umjetnosti John Richardson naglašava morfološke paralele između "Otvaranja petog pečata" i "Gospođica iz Avignona" te istražuje Picasso-Cézanne-El Greco odnos.</s>

<s>Prema Rolfu Laesseu, inspiracija Picassu su bili odjeveni sv. Ivan i gole duše mučenika tako da se na izvornom Picassovom djelu nalaze gole prostitutke kojima u sobu ulazi student medicine koji drži lubanju u ruci a u njoj se već nalazi mornar.</s>

<s>Vlasništvo 
Tokom 19. vijeka sliku je posjedovao španjolski premijer Antonio Cánovas del Castillo.</s><s>Nezadovoljan time što je djelo u lošem stanju, dao je "obnoviti" sliku 1880.</s><s>Tako je slika obrubljena za najmanje 175 cm.</s><s>Zbog toga se nemože vidjeti kome apostol Ivan pokazuje raširene ruke.</s><s>To je kasnije zaintrigriralo moderne gledatelje čime je Otvaranje petog pečata postalo slavno među modernističkim krugovima.</s>

<s>Nakon premijerove smrti 1897. godine, djelo je za tisuću pezeta prodano slikaru Ignaciju Zuloagi koji je veoma cijenio El Grecov rad.</s><s>On je izjavio "da posjeduje vizionarsku moć" a samu sliku kao "preteću modernizma".</s><s>Muzej Zuloaga je 1956. prodao umjetničko djelo njujorškom Metropolitanu u kojem se nalazi i danas.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Slike manirizma</s>

