Medeja (Seneka)
<s>Medeja ()  jest fabula crepidata (rimska tragedija s temom iz grčke mitologije) od oko 1027 stihova, koju je napisao Lucije Anej Seneka.</s><s>Općenito se smatra najsnažnijom od njegovih ranijih drama.</s><s>Tragedija je napisana oko 50. g. n.e. i govori o osveti Medeje protiv njenog izdajničkog supruga Jazona i protiv korintskog kralja Kreonta.</s><s>Naslovni lik, Medeja, izgovara više od polovice teksta drame.</s><s>Medeja obrađuje mnoge teme, od kojih je jedna ta da naslovni lik izvršava kazne za ljudsko kršenje prirodnih zakona.</s><s>Medeju su poslali bogovi da kazni Jazona za njegove grijehe.</s><s>Druga tema je njezin moćan glas, koji ne može ušutkati ni kralj Kreont.</s>

<s>Za glavni je uzor poslužila Euripidova tragedija Medeja, no ovdje se ubojstvo prikazuje na samoj pozornici, a Medeja od napuštene osvetoljubive žene postaje mračni ubojica i zla vračara.</s>

<s>Lica
 Medeja: kći kralja Ejeta (kralja Kolhide), supruga Jazona
 Kor Korinćana, neprijateljski raspoloženih prema Medeji, a ne Jazonu
 Dadilja Medejina
 Kreont: kralj Korinta, otac princeze Kreuze
 Jazon: sin Esona i suprug Medeje, koju napušta zbog princeze Kreuze
 Glasnik
 Dva sina Medeje i Jazona: nijemi likovi</s>

<s>Pozadina</s>

<s>Medeja se zaljubi u Jazona dok on traga za zlatnim runom i koristi svoje nadnaravne moći kako bi mu pomogla u izvršavanju zadataka koje mu je postavio njezin otac, kralj Ejet.</s><s>Tri su zadatka bila: podjarmiti vatrene bikove, boriti se s divovima i ubiti zmaja koji je čuvao runo.</s><s>Nakon što je Jazon uspio, Medeja ubija vlastitog brata Apsirta da mu odvrati pažnju i omogući bijeg Jazonu i njegovim Argonautima.</s><s>Nakon njihovog povratka u Jolk, opet su bili prisiljeni pobjeći kad je Medeja iskoristila svoje moći udesiti da Jazonovog ujaka Peliju ubiju njegove vlastite kćeri.</s><s>Jazon i Medeja se zatim nastane u Korintu, gdje dobiju dva sina.</s>

<s>Zaplet
Kad korintski kralj Kreont izabere Jazona za zeta, kralj naredi Medeji da se razvede od svog supruga i da u drugom mjestu pronađe utočište.</s><s>Medeja, izmolivši jednodnevnu odgodu, šalje Kreuzi ogrtač i maramu, natopljene čarobnim otrovom, i čim ih je Kreuza navukla na sebe, ogrtač se zapali, a novu mladenku okrutno usmrćuje plamen; ista sudbina zadesi i njezinog oca, koji joj je potrčao u pomoć.</s><s>Tada Medeja, ubivši svoju i Jazonovu djecu na Jazonove oči, odleti zrakom.</s>

<s>Prvi čin
Medeja, napuštena od svih, zaziva božanstva neba i podzemlja da joj pomognu osvetiti se Jazonu.</s><s>Prijeti smrću njegovoj novoj supruzi, Kreuzi, i njezinom ocu Kreontu, aludirajući na djecu kao sredstvo osvete: sve one užasne stvari koje je ranije učinila da pomogne Jazonu neće biti ništa u usporedbi s osvetom koju sad planira.</s>

<s>Kor Korinćana pjeva svadbenu pjesmu, hvaleći ljepotu mlade Kreuze i Jazona, koji je ostavio problematičnu ženu da bi uplovio u spokojan brak koji će mu nova supruga pružiti.</s>

<s>Drugi čin
Medeja se razbjesni kad čuje za novi Jazonov brak i podsjeća na užase koje je počinila: mlađi brat Apsirt raskomadan je da bi se zaustavila Ejetova potjera za Jazonon; Pelija, stric Jazonov, skuhan je u brončanom kotlu, s lažnim obećanjem da će ga pomladiti.</s><s>Dadilja je pokušava umiriti, ali uzalud: Medeja je nepromirljiva: "Bit ću Medeja!" (Medea fiam!), tj. u osveti će ostati dosljedna sebi.</s>

<s>Kreont zapovijeda Medeji da odmah napusti njegovo kraljevstvo, budući da ju je zbog Jazonovih molbi osudio na progonstvo, a ne na smrt.</s><s>Medeja ističe vlastito kraljevsko dostojanstvo i traži da ostane u kraljevstvu, navodeći da je svojim zločinima spasila Jazona i Argonaute te da je i Peliju ubila samo zbog Jazona.</s><s>Od Kreonta dobija samo pomilovanje za svoju djecu i jednodnevnu odgodu za odlazak u izgnanstvo.</s>

<s>Kor se sjeća opasnog pothvata Argonauta, svladanih prepreka i prelaska svih granica.</s><s>S neodobravanjem gleda da smjelost moreplovaca i podvlači da su dobili nagradu koju su za svoju odvažnost zaslužili: Medeju.</s>

<s>Treći čin</s>

<s>Dadilja komentira bijes Medeje, koja se žali da Jazon nije čak ni pokušao razgovarati s njom.</s><s>Dadilja je pokušava odvratiti od osvete, no Medeja ostaje nepokolebana.</s>

<s>Uto stiže Jazon, tvrdeći da je morao napustiti Medeju jer mu je život bio u opasnosti.</s><s>Medeja ga u očaju pita koja joj još zemlja može pružiti utočište i potom ponovno nabraja zločinstva koja je za njega počinila.</s><s>Zatim ga poziva da skupa pobjegnu.</s><s>Kad je Jazon odbije, ona traži od Jupitera da zgromi jedno od njih, jer su oboje krivi.</s><s>Jazon odbija Medejinu molbu da ona sa sobom odvede i njihovu djecu, jer su mu ona jedini razlog za život.</s><s>Time otkriva svoju ranjivost.</s><s>Medeja se pretvara da je popustila, a Jazon, iznenađen time, odlazi.</s><s>Medeja, sama na sceni, obznanjuje da je pronašla način kako je Jazon neće zaboraviti: mladenki Kreuzi će poslati darove, ali prvo će prizvati Hekatu, podzemnu božicu.</s>

<s>Kor Korinćana pjeva o neizmjernoj ljutnji koja obuzima napuštenu suprugu zbog njezine prezrene ljubavi i o tome na šta je bijesna žena sve spremna; dok su ostali Argonauti kažnjeni zbog smjele povrede svetosti mora, a nekima će biti kažnjeno potomstvo, kor se usrdno moli za Jazona.</s>

<s>Četvrti čin
Dadilja izvješćuje o tome što Medeja radi i što se sprema učiniti: prikupila je svakakve zmije i pomiješala njihove otrove.</s><s>Potom sama Medeja priziva podzemna božanstva, osobito Hekatu, kojoj nudi zavjetne darove; božica daje znak da prihvaća i čarolija je obavljena.</s><s>Medejina će djeca odnijeti darove Kreuzi: ogrtač natopljen otrovom, zajedno s maramom i zlatnim ukrasom za glavu.</s>

<s>U kratkoj pjesmi kor se s užasom pita kakav će ishod imati Medejin gnjev i gnuša se njezinih zločinstva.</s>

<s>Peti čin</s>

<s>Stiže glasnik, koji javlja kako su Medijini darovi u palači izazvali požar koji se nije mogao ugasiti, a Kreuza, njezin otac i cijela palača izgorjeli su u plamenu.</s>

<s>Potaknuta na bijeg, Medeja se raduje i priprema se počiniti još jedan zločin: ubiti svoju djecu, "kao da ih je rodila Kreuza" (stihovi 921-922).</s><s>Za trenutak se, potaknuta majčinskom ljubavlju, pokoleba, no onda joj se vraća slika vlastitog progonstva, koje bi je svakako odvelo daleko od njih, pa je obuzimaju Furije.</s><s>Vidjevši duh brata Apsirta, ubija prvo dijete.</s>

<s>U tom trenutku pojavljuje se Jazon sa skupinom naoružanih ljudi, kako bi kaznio Medeju.</s><s>Pogled na njega učvršćuje njezinu namjeru; Jazon traži poštedu za drugog sina, ali ona odbija; potom traži da ga barem brzo ubije, a zatim da ubije i njega samoga, što Medeja također odbija.</s><s>Medeja bježi na čudesno stvorenim krilatim kočijama, a Jazon proglašava da njen bijeg svjedoči o tome da bogovi ne postoje, jer inače takva zločinstva ne bi bila dopuštena (stihovi 1026-1027).</s>

<s>Euripid i Seneka
Iako Euripidova Medeja ima sličnosti sa Senekinom tragedijom, između njih ima značajnih razlika.</s><s>Senekina Medeja napisana je nakon Euripidove i njegova junakinja pokazuje dramatičnu svijest o tome da mora izvršavati u svoju (tradicionalnu) ulogu.</s><s>Seneka započinje svoju dramu sa samom Medejom, koja izražava mržnju prema Jazonu i Krontu.</s><s>U svom prvom obraćanju, ona priziva bogove i osvetu i poziva ih u pomoć, dok Euripid izvodi Medeju na scenu tek kasnije u prvom činu, kad se Medeja žali svojoj dadilji na nepravde koje trpi.</s><s>Dok kor u Euripidovoj Medeji pokazuje suosjećanje s njom, kor u Senekinoj Medeji zauzima objektivnu poziciju tijekom drame, odražavajući stoičko viđenje morala.</s>

<s>Osobite razlike postoje u završnoj sceni, jer u Senekinoj verziji Medeja ne optužuje Jazona za smrt svoje djece, čak je i jednog od svojih sinova ubila pred Jazonom i sebe optužila za tu smrt.</s><s>U Euripidovoj verziji, Medeja čini suprotno, budući da krivi Jazona i ne osjeća nikakvu krivnju za svoje postupke.</s>

<s>Seneka je Jazona načinio privlačnijim likom i time ojačao opravdanost i snagu Medejine strasti.</s><s>Unatoč tome, zbog većeg stupnja scenskog nasilja u Senekinoj drami i zbog dodatne jezivosti, na Senekinu se verziju gleda kao na grublju i više senzacionalističku verziju Euripidove drame.</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura</s>

<s>Seneka Mlađi
Djela 1. vijeka</s>

