Radni logor Rečka
<s>Koncentracijski logor Rečka (mađ.</s><s>Recski kényszermunkatábor) bio je prinudni radni logor kojim je od 1950. do 1953. godine upravljala Mađarska državna bezbednosna služba (Magyar Államvédelmi Hatóság).</s>

<s>Zemljopisni položaj 
Nalazio se južno od Rečke, severno od današnjeg zaštićenog prirodnog rezervata Mátre, blizu jednog kamenoloma.</s>

<s>Historija 
Osnovan je po uzoru na Gulag i slične komunističke logore.</s><s>Vodila ga je od 1950. do 1953. godine mađarska državna sigurnosna služba ÁVH koja je onamo odvodila osumnjičenike na prisilni rad.</s><s>Logor je bio na zlu glasu.</s><s>Među stotinjak većih i manjih radnih logora ovaj se isticao i važio je kao "mađarski Gulag".</s><s>Ondje su završili i brojni Hrvati iz Mađarske, koji su onamo bili internirani za vrijeme rakošijevskog poretka.</s>

<s>Onamo je odvedeno 1500 osoba a da ih sudovi još nisu bili osudili.</s><s>Zatočenici ovog logora živjeli su ispod najmanjih dopustivih uvjeta življenja, prisiljeni na teški telesni rad u kamenolomu.</s><s>Logorašima se stalno pretilo, osoblje ih je mučilo i uskraćivalo im hranu.</s><s>Dugo je vremena ovaj logor bio tajnim.</s><s>Do danas se zna za dva uspela pokušaja bega.</s><s>Jednom je beguncu uspeo beg.</s><s>Pobegao je u Čehoslovačku, no kad je do njega došla vest da su mu uhitili nekoliko članova obitelji, prijavio se policiji.</s>

<s>Drugi je beg ostavio jači trag.</s><s>Dana 20. maja 1951. osmorica su zatočenika izvela beg tako da se jedan odenuo kao stražar, a preostala sedmorica glumila su zatvorenike koje je ta njihov kolega preodeven u stražara pratio na rad izvan logora.</s><s>Skoro sve begunce su uhitili, ali jedan je uspeo domoći se zapada.</s><s>Stigao je u Beč.</s><s>U Radiju Slobodnoj Europi pročitana su imena 600 zatvorenika.</s><s>Time je razbijena tajnost logora, obitelji zatvorenika dobile su prvi put neku vest o svojim nestalim bližnjima, o tome da su živi, a Zapad je doznao da postoji ovaj logor.</s>

<s>Nakon Staljinove smrti marta 1953. godine novoimenovani je premijer Imre Nagy naložio zatvoriti logor za prisilni rad i internaciju u Rečci.</s><s>Zgrade i ograde su srušene, tako da u biti ništa glavnog od njega nije ostalo.</s><s>Istinu se nije moglo skriti.</s><s>Nakon političkih promena, područje se označilo, jedna ili dve zgrade su obnovljene prema sećanjima preživelih i prema sačuvanim fotografijama, a radi spomena na žrtve i opomene budućim naraštajima na opasnosti od komunističkog zla.</s>

<s>Masovna grobnica osoba koje su ubili organi komunističkih vlasti do danas nije otkrivena.</s>

<s>Spomenik žrtvama podignut je kojih 600 metara južnije od upravne zgrade.</s><s>1996. je godine otvoren Nacionalni spomen-park Rečka u kojem se nalazi ovaj spomenik.</s><s>Posetitelji mogu videti promatračnicu, barake za spavanje te deo ograde od bodljikave žice.</s>

<s>Atmosfera straha 
Čuvari iz Službe državne bezbednosti (Államvédelmi Hatóság) su po nalogu pretpostavljenog komunističkog sekretara MDP-ja Mátyása Rákosija trebali da zaborave na poštovanje i uglađenost, nego da imaju stalno na umu ovu lozinku:
Ne csak őrizd, gyűlöld is! (Ne samo čuvaj, nego i mrzi!)</s>

<s>Verni toj lozinci su čuvari zarobljenike često tukli, terali ih na 14-16 časovne teške poslove i držali ih gladnima.</s><s>Poznali pak su još posebne načine mučenja, kao na primer držanje u vodenom pritvoru ili vešanje za nogu.</s>

<s>Jedan bivši logoraš, Béla Krasznay nije se mogao osloboditi sećanja na ovaj događaj:
Neki zatvorenik-električar se popeo na banderu, da bi popravio kvar; slučajno su mu ispale klešta.</s><s>Dole stojeći stražar ga je do smrti upucao pravdajući se, da ga je radnik hteo bačenim alatom ubiti.</s>

<s>O užasnoj atmosferi koja je vladala ovim logorom i nakon oslobođenja 1953. godine pisao je u svom autobiografskom romanu Sunčani dani u paklu mađarski književnik György Faludy, i sam zatočenik ovog logora:
 „Onda je važilo ovo: 'Šuti do groba ili ćeš sam u grob!' Sve što rečeš spoljašnjem svetu o okolnostima kako si dospeo ovde, mestu gde se ovo nalazi ili razlozima zbog kojih si interniran kazniće se zatvorom od 6 godina.</s><s>Članovi porodice su upućeni da ako ih ko pita za zatočenog člana obitelji koji se pojavio, da kažu da je bio na istraživačkom putovanju u Sovjetskom Savezu, a policiji moraju prijaviti sve one koji pitaju previše.“
 „Miklós Dálnoki i György Gábori, koji su bili i u Koncentracijskom logoru Dachau i Koncentracijskom logoru Rečki smatraju, da je grozniji bio ovaj drugi.“ .“</s>

<s>Filmovi 
 Recsk 1950-1953, dokumentarni film; redatelj: Géza Böszörményi i Lívia Gyarmathy , 86 min., 1988.</s><s>Szökés (Bežanija), igrani film; redatelj: Lívia Gyarmathy, scenarij: Géza Böszörményi, 96 min, 1997.</s>

<s>Nekada mučilište – danas Spomenpark</s>

<s>Vidi još 
 Crna knjiga komunizma
 Evropski dan sećanja na žrtve totalitarnih režima – nacizma i komunizma
 István Sándor
 Miroslav Bulešić
 Szilárd Bogdánffy
 Lojze Grozde
 József Mindszenty</s>

<s>Izvori</s>

<s>Literatura</s>

<s>Bíró Sándor: A "mátrai" lovagrend, Egy recski fogoly emlékezései, Dovin Kiadó, Budapest, 1989, 
 Böszörményi Géza: Recsk, 1950-1953, Interart, Budapest, 1990., 
 Erdey Sándor: A recski tábor rabjai, Püski, Budapest, 2002. (8. kiadás), 
Faludy György: Pokolbéli víg napjaim, önéletrajz, Magyar Világ Kiadó, Budapest, 1989, 
 Györgyey Ferenc Aladár: Lágerhumor, Interart, Budapest, 1990, 
 Nyeste Zoltán: Recsk: emberek az embertelenségben, Sorozat: Tanúk - korunkról 4., Magyar Öregdiák Szövetség és Bessenyei György Kör, New Brunswick, N.J., 1982.</s><s>Nyeste Zoltán: Recsk: emberek az embertelenségben, Püski, Budapest, 1989. (2. kiadás), 
 Sághy Gyula: Recski rabok, a kövek árnyékában, Recski Kiadó, Budapest, 2004., 
 Somossy Tamás: Egy család Recsk árnyékában, Életkarcolatok a múltból, szerzői kiadás, Budapest, 1996., 
 Sztáray Zoltán: A recski kényszermunkatábor rabjai, Recski Szövetség, San Bernardino, Kalifornia 1981.</s>

<s>Sztáray Zoltán: Souvenir du camp de concentration de Recsk, Saturne, Paris, 1957.</s>

<s>Sztáray Zoltán: Death camp at Recsk, United States Information Agency, Washington D.C., 1958.</s><s>György Faludy: My Happy Days in Hell; reissued 1985, ; 2003,</s>

<s>György Faludy: Heitere Tage in der Hölle; (Rütten & Loening, 1964)
 Anton Rainprecht: Das Vernichtungslager Recsk in Ungarn (1950-1953): ein Bericht; 1982, ASIN: B0000EASFT</s>

<s>Eksterne poveznice - slike 
Panoramio  Tužno naslijeđe: mađarski Gulag kod Rečke, žrtve komunizma
Promatračnice 
Radna zgrada 
Ploče s imenima žrtava 
Oznake uz ogradu</s>

<s>Eksterne poveznice 
Stranice posvećene
O radnom logoru
Logoraški humor</s>

<s>Historija Mađarske
Radni logori
Komunizam</s>

