Nikolina Butorac
<s>Nikolina Butorac (Zagreb, 1986), hrvatska je izvedbena i multimedijska umjetnica i dizajnerica.</s><s>Diplomirala je na Akademiji likovnih umjetnosti u Zagrebu (Academy of Fine Arts, University of Zagreb).</s><s>Živi i djeluje primarno u Zagrebu.</s><s>Svoje autorsko djelovanje posvetila je, između ostalog, ekološkim izvedbama i pedagoškom radu s mladima.</s><s>U svojim izvedbama često proispituje koncept srama.</s><s>Dio djelovanja provodi na umjetničkim rezidencijama u Finskoj i Portugalu gdje postavlja svoje umjetničke instalacije.</s><s>U svom umjetničkom radu služi se i drugim medijima – slikarstvom, fotografijom i filmom.</s><s>Predstavljala je i izvodila na raznim festivalima poput Op.Art festivala u Opatiji, Urban Festivala u Zagrebu, Performance Art Festival u Osijeku, Noći Performansa u Rijeci, Ars Kozara u Bosni i Hercegovini i mnogim drugima.</s><s>Surađivala je s ostalim vizualnim i izvedbenim umjetnicima kao što su Darko Brajković, Ivana Kleinertz i Marta de Menzes i udrugama i institucijama kao što su Cultivamos Cultura iz Portugala i MSU u Zagrebu.</s>

<s>Projekti</s>

<s>Čajevima protiv ravnodušnosti (2014.) 
Na Noći Performansa Zagreb u sklopu Perforacija autorica izvodi site-specific događaj kojim se kroz performans bavi trenutnim stanjem mladih ljudi na tržištu rada – dotiče se problema eksploatacije radnika, intergeneracijskih konflikata i nemogućnosti integracije mladih u današnje tržište rada.</s><s>Performans je podijeljen u dva dijela: u prvom dijelu Nikolina Butorac priprema čajeve za publiku recitirajući sastojke koje stavlja u proključalu vodu dok u drugom dijelu ona dijeli pripremljene čajeve publici.</s>

<s>Zapisi o mirisu (2016.) 
U gradskom muzeju u Umagu Nikolina Butorac zajedno sa svojim suradnikom Darkom Brajkovićem izvodi performans pred posjetiteljima muzeja.</s><s>U prvom dijelu performansa izvođači leže prekriveni mješavinom lovorovog lišća, kadulje, lavande i limunske trave fokusirajući se na miris biljaka čekajući da im prizove izgubljenu uspomenu.</s><s>U drugom dijelu performansa oni se ustaju i zapisuju svoje iskustvo pozivajući publiku da im se pridruži.</s><s>Performans je inspiran djelima Marcela Prousta i njegovim refleksijama na vrijeme i uspomene.</s>

<s>Prava učenika (2018.) 
Performans je realiziran za djecu i njihove roditelje u Centru Kulture Pešćenica u Zagrebu  s ciljem predstavljanja današnje edukacije kroz oči djece.</s><s>U prvom dijelu izvedbe Nikolina Butorac publici nalaže da pročitaju 7 prava studenata dok si paralelno zateže vrat lisnatom granom.</s><s>Nakon što pročitaju prava nalaže publici da dodaju novo pravo na temelju dobrih ili loših iskustava u osnovnoj školi.</s><s>Kao materijaliziranu uspomenu na događaj nudi publici da posade zrno kukuruza u vrtovima Centra Kulture Peščenica.</s>

<s>Iza crvenog (2018.) 
U sklopu Noći performansa u Rijeci u sklopu Perforacija Nikolina Butorac po prvi put izvodi performans u kojem u korelaciju postavlja sram i vlastito djelovanje.</s><s>U performansu ona otiskuje sve ono što čini njen identitet (putovnicu, osobnu iskaznicu, indeks) u svoju krv i preslikava na papir.</s><s>Paraleno u sklopu performansa propituje svoj sram i kako se on materijalizira.</s><s>Pokušava potaknuti publiku na uključivanje u performans.</s><s>Kasnije ovaj performans ponavlja u okviru 18.</s><s>Performance Art Festivala u Osijeku.</s>

<s>Praznina doma (2018.) 
Na 16.</s><s>Festivalu Prvih Nikolina Butorac postavlja svoju zvučno/prostornu instalaciju kojom u novom mediju propituje stanovanje kao radnju i stan kao fiktivni objekt, koji si mladi u današnje vrijeme ne mogu priuštiti.</s><s>Radom osvaja i prvu nagradu žirija koji je nagradu obrazložio ističući „kako je riječ o radu koji duboko problematizira nesnalaženje i nemoć u situaciji koja je nova i bez vidljivog izlaza.</s>

<s>Pojedeni dom (2019.) 
Na manifestaciji „Ljeto u MSU“ Nikolina Butorac svojim eat-art performansom koji je svojevrsni tematski nastavak na njezinu instalaciju „Praznina doma“ ponovno tematizira nemogućnost posjedovanja vlastitog stana za mlade ljude.</s><s>Butorac u performansu dopušta ljudima da na njenom kiparsko-gastronomskom stolu nacrtaju svoj imaginarni stan ili atelje te ga onda ona konstruira od smjese zobi, maka i banane.</s><s>Novonastali stan-kolač vlasnik tada ima priliku „požderati“ te se tako vrlo doslovno pruža prilika da vlasnik „poždere“ stan umjesto da stan novčano „poždere“ njega kako to biva u trenutnoj socioekonomskoj situaciji za mlade u Hrvatskoj.</s>

<s>Popis djela</s>

<s>Solo performansi</s>

<s>Ples u Importanne Centru, 2010 - Zagreb</s>

<s>Biljke snage, 2013 – Dani performansa, Osijek
 Čajevima protiv..., 2014 - Perforacije Festival, Zagreb
 Zapisi o mirisu, 2016 - Artum izložba, Umag
 Recept za primjećivanje živućih elemenata u gradu, 2017 - Krk
 Prava učenika, 2018 - Zagreb
 Iza crvenog, 2018 – Perforacije, Rijeka
 Pojedeni dom, 2019 – Ljeto u MSU, Zagreb</s>

<s>Solo izložbe i instalacije</s>

<s>Od Novog Zagreba do Dubrava, 2012 - Galerija SC, Zagreb
 Imati ili biti, 2014 - Galerija Fonticus, Grožnjan
 Majka Zemlja, 2015 - Umjetnik u rezidenciji, Rauma, Finska</s>

<s>Kada ste se zaljubili u znanje?, 2017 – Umjetnik u rezidenciji, Cultivamos Cultura, Portugal</s>

<s>Praznina doma, 2018. - 16.</s><s>Festival prvih, Zagreb</s>

<s>Izvori 
1. https://nikolinabutorac.com/about-2/</s>

<s>2. https://nikolinabutorac.com/2014/02/21/123/</s>

<s>3. https://nikolinabutorac.com/2016/01/22/notes-of-scent/</s>

<s>4. https://nikolinabutorac.com/2018/06/04/not-taking-part/</s>

<s>5. http://www.plesnascena.hr/index.php?p=article&id=2256</s>

<s>6. https://www.glasistre.hr/kultura/festival-prvih-rad-praznina-doma-nikoline-butorac-dobio-nagradu-zirija-571560</s>

<s>7. http://www.plesnascena.hr/index.php?p=article&id=2338</s>

<s>8. https://nikolinabutorac.com/about-2/</s>

