Džamija hadži Ahmeta Dukatara
<s>Džamija Hadži Ahmeta Dukatara, Dukatareva džamija ili Glavica džamija jedan je od najprepoznatljivijih simbola grada Livna i jedna od njegovih najznačajnijih džamija.</s><s>Smještena je u starom dijelu grada Livna, na uzvisini iznad donjeg dijela Livna.</s><s>Izgrađa je između 1562. i 1574. godine na prirodnoj glavici čije se tri strane strmo spuštaju prema rijeci Bistrici, po kojoj je i dobila svoje alternativno ime.</s>

<s>Historijska vrijednost 
Evlija Čelebija spominje je u svom putopisu kroz livanjski kraj 1660. godine kao staru, tvrdo zidanu, potkupolnu džamiju koja se nalazi blizu čaršije.</s><s>Nad njenim vratima našao je kronogram iz kojeg je prepisao kronostih, koji glasi:</s>

<s>Sa sjeverne strane džamije stajalo je groblje sa starim, uglavnom neoznačenim nišanima, koji su, cijeli ili polomljeni, pronađeni prilikom posljednje popravke džamije.</s><s>Groblje je vjerovatno stradalo 1878. godine za vrijeme otpora Livnjaka protiv trupa Austro-Ugarske u Livno.</s><s>Tu se nalazilo topovsko uporište, tako da je prostor nemilosrdno bombardiran.</s><s>Ono što nisu uništili austrijski topovi, učinio je zub vremena i nemar ljudi.</s><s>Svjedoci kažu da je džamija obnovljena 1938. godine, a harem očišćen i utvrđen čvrstim betonskim zidom, no talijanska vojska je 1941. džamiju koristila kao skladište municije.</s>

<s>Desno od džamije nalazi se i sahat-kula, koja i danas pokazuje vrijeme.</s>

<s>Umjetnička vrijednost 
Dukatareva džamija, kao i sve ostale livanjske potkupolne džamije, svojom veličinom i značajem ne spada u red carskih i vezirskih džamija, kakve se susreću u Sarajevu, Travniku ili Mostaru.</s><s>Zajednička karakteristika svih njih, pa tako i Glavice je da za svoje vrijeme djeluju arhaično, te svojom arhitektonskim izrazom, prije svega zbijenošću elemenata, visokom kupolom i niskim minaretom, podsjećaju na prve osmanske potkupolne džamije u Izniku (Nikeji) iz 14. stoljeća.</s><s>To indicira da njihovi graditelji ne pripadaju znamenitoj graditeljskoj školi Mimar Sinana, prevladavajućoj u drugoj polovici 16. stoljeća, nego da su po svemu sudeći u pitanju domaći livanjski ili bosanski graditelji koji su usvojili stilske elemente, no nisu dostigli majstorstvo suvremenih osmanskih neimara.</s><s>Drugi je veoma važn element livanjska orkanska bura, zbog koje su proporcije građevine, posebno munare, takve da mogu izdržati udare vjetra.</s>

<s>Povezano 
 Livno
 Livanjsko polje</s>

<s>Džamije u Livnu</s>

