Polibije (oslobođenik)
<s>Gaj Julije Polibije (, fl.</s><s>1. stoljeće n.e.) bio je oslobođenik cara Klaudija, koji ga je postavio za jednog od svojih tajnika.</s><s>Kao istraživač pomagao je Klaudiju, prije njegova stupanja na prijestolje, u njegovim književnim, pravosudnim i povijesnim djelatnostima, a to je postala i Polibijeva službena uloga u carskoj birokraciji, s naslovom a studiis.</s><s>Svetonije, biograf i tajnik cara Hadrijana, tvrdi da je Klaudije toliko cijenio njegovu pomoć da je Polibiju bilo dopušteno hodati između dva konzula kad se nalazio na dužnosti.</s>

<s>Kad je Polibije izgubio brata u početkom 40-ih godina nove ere, Seneka Mlađi (koji je tada bio u progonstvu na Korzici) napisao je svoju poznatu Utjehu Polibiju.</s><s>Čini se da je namjera bila pridobiti Polibijevu naklonost i potporu za Senekin povratak iz progonstva u Rim.</s><s>U spisu se Polibije hvali zbog odanosti Klaudiju, ali se također upozorava da služenje caru mora doći prije tuge.</s><s>To nije imalo utjecaja na ovog oslobođenika i Seneka je ostao u progonstvu.</s>

<s>Nelojalnost je dovela Polibija do njegovog pada.</s><s>Pogubljen je zbog zločina protiv države, što je podvačilo stajalište da su oslobođenici i dalje u položaju zavisnom od cara, bez obzira na njihov utjecaj.</s><s>Drevni povjesničari tvrdili su da je carica Mesalina organizirala njegovu smrt kad se umorila od njega kao svog ljubavnika.</s>

<s>Vjerojatno je bio otac istaknutog političara Gaja Julija Polibija, čija je kuća pronađena u Pompejima.</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura</s>

<s>Rimski oslobođenici</s>

