Bitka kod Pataya
<s>Bitka kod Pataja (18. jun 1429.) je jedna od većih bitaka Stogodišnjeg rata između Francuza i Engleza u severnom delu Centralne Francuske.</s><s>Predstavlja kompletnu pobedu Francuske i trenutak kada se okrenula ratna sreća u Stogodišnjem ratu.</s><s>Iako je pobeda pripisana vođstvu Jovanke Orleanke, veći deo borbe se odigrao kod prethodnice francuske vojske, i bitka se završila pre no je glavni deo snaga pristigao.</s>

<s>Uvod u bitku</s>

<s>Nakon probijanja opsade Orleana, Francuzi su povratili par engleskih utvrđenja u dolini Loare.</s><s>Ovim potezom su uspostavljeni mostovi za budući francuski napad na englesku i burgundsku teritoriju na severu - naime, skoro cela Francuska severno od Loare je bila pod stranom upravom.</s><s>Francuska kampanja 1429. godine u dolini Loare se sastojala iz pet bitaka:</s>

<s>Opsada Orleana
 Bitka kod Žargoa
 Bitka kod Menga-na-Loari
 Bitka kod Božansija
 Bitka kod Pataja.</s>

<s>Bitka kod Pataja se odigrala dan posle engleske predaje kod Božansija.</s><s>I u ovoj bici, Englezi su hteli da iskoriste istu taktiku koju su uspešno primenjivali kod Kresija, Poatjea i Azenkura.</s><s>Naime, taktika je zahtevala okupljanje velikog broja dugolukih strelaca, pri čemu bi oni ispred svojih položaja poboli naoštrene kočeve.</s><s>Uloga kočeva je bila da uspori i onemogući efikasan i silovit juriš francuskih teških konjanika, dok bi ih strelci masakrirali.</s><s>Međutim, kod Pataja, Francuski odredi su uspeli da uhvate Engleze nepripremljene, i bukvalno ih pregaze - primenivši strategiju koja je doprinela prethodnim njihovim porazima.</s>

<s>Nijedna druga država u Evropi nije toliko praktikovala korišćenje dugog luka kao Engleska.</s><s>Iako je samo oružje bilo prilično jeftino za proizvodnju, tehnika potrebna za njegovo efektivno rukovanje je zahtevala stajaću vojsku.</s><s>Za vreme srednjeg veka, vojnici su se borili sezonski, i kampanje su uglavnom prestajale pred jesenju žetvu.</s><s>Dugoluki strelci i plemići su bili jedina stajaća vojska, mada je postojala odbojnost drugih prema prvim, a konto probijanja klasnog prerogativa.</s>

<s>Tok bitke 
Prateći poraz kod Orleana, odred pojačanja pod engleskim zapovednikom ser Džonom Fastolfom je napustio Pariz.</s><s>Francuzi su se kretali brzo, zauzimajući tri mosta i prihvatajući englesku predaju kod Božansija pre nego što je Fastolf došao.</s><s>Znajući da ne mogu pobediti spremnu englesku vojsku na otvorenom, Francuzi su brzo pretraživali oblast u nadi da će naići na englesku vojsku pre nego što pripreme za bitku budu gotove.</s>

<s>Englezi su se sreli sa preostalim braniocima kod Menga-na-Loari.</s><s>Na ovoj lokaciji, francuske jedinice su zauzele samo most, ali ne i obližnji zamak i grad.</s><s>Branioci koji su se povukli kod Božansija su im se pridružili.</s><s>Iako se danas ne zna tačno mesto koje su Englezi zauzeli, smatra se da je to bilo blizu sićušnog sela Pataj.</s><s>Fastolf, Džon Talbot i ser Tomas Skejlz su zapovedali engleskom vojskom.</s>

<s>Standardna odbrambena taktika engleskih dugolukih strelaca je bila da u blizini svojih položaja zabodu zašiljene kočeve u zemlju.</s><s>Ovim potezom bi uspevali da uspore napredovanje neprijateljske pešadije, a posebno konjice, stvarajući sebi dovoljno vremena da neutrališu protivnike na daljinu.</s><s>Međutim, strelci su odali svoj položaj pre no su izvršili potrebne pripreme!</s><s>Naime, priča se da je jelen odlutao na polje blizu engleske vojske, u kom trenutku su strelci krenuli da uzvikuju lovačke pokliče, pokušavajući da ga pogode.</s><s>Buka je uzbunila francuske izviđače, koji su brzo doveli prethodnicu svoje vojske i napali Engleze.</s>

<s>Oko 1500 teško oklopljenih i naoružanih konjanika pod komandom kapetana La Ira i Žana Potona de Zantraja su izvršili juriš i napali nepripremljene Engleze.</s><s>Bitka se ubrzo pretvorila u mahnit beg engleskih vojnika, od kojih su najbolje prošli oni koji su uspeli da umaknu na konjima.</s><s>Ostali, uglavnom pešadija sastavljena od dugolukih strelaca, sasečeni su stotinama.</s><s>Strelci nikad nisu bili određeni za borbu protiv teško naoružanih vitezova sem ako se ne bi prethodno rasporedili na nekom dobrom odbrambenom položaju, te su u ovom slučaju bili desetkovani.</s><s>Konačno je francuska taktika frontalnog napada donela pohvalne rezultate.</s>

<s>Epilog bitke</s>

<s>Pored Talbota, Francuzi su zarobili i mnoge viđenije engleske plemiće.</s><s>Fastolf je, sa malom družinom vojnika, sramno pobegao.</s><s>Džon, Vojvoda od Bedforda je okrivio Fastolfa za poraz i lišio ga članstva Reda podvezice.</s><s>Ovo predstavlja početak njegove donekle nezaslužene reputacije i osnovu za legendarnog Falstafa.</s>

<s>Kao najvažnija posledica bitke kod Pataja po Engleze, izdvaja se manjak zapovednika i dugolukih strelaca, usled pogibije i zarobljavanja.</s><s>Francuzi su pobedom izborili nesmetano napredovanje na sever ka Remsu, što je rezultovalo krunisanjem francuskog dofena za kralja Šarla Sedmog.</s><s>Ovim potezom je rešen problem oko nasleđa francuskog prestola.</s>

<s>Vidi još 
 Bitka kod Azenkura
 Bitka kod Kresija</s>

<s>Spoljašnje veze 
 Siege of Orleans and the Loire campaign detaljan opis sa strateškim i taktičkim mapama
 The Battle of Patay sa istog sajta
 Jeanne d'Arc: Her Life and Death od Margaret Olifant
 A Popular History of France from the Earliest Times od Fransoa Pjera Gijoma Gizoa, tom 3.</s>

<s>Bitke Stogodišnjeg rata
1429</s>

