Hipovolemijski šok
<s>Hipovolemijski šok, je naglo smanjenje volumena krvi u cirkulaciji, koje uzrokuje smanjenje tkivne perfuzije i poremećaj ćelijskog metabolizma.</s><s>Hipovolemijski šok je najčešći oblik šoka u hirurgiji.</s><s>Šok kod povređenog uvek smatrati hipovolemijskim šokom dok se dijagnostikom ne dokaže suprotno.</s>

<s>Gubitak od 50% volumena krvi u cirkulaciji, dovešće do teških cirkulatornih poremećaja i dubokog šoka.</s><s>Kod brzog gubitka krvi kao što su; rupture grudne ili trbušne aneurizme, koronarna insuficijencija i srčana slabost pojava hipovolemijski šoka nastaje brzo.</s>

<s>Suprotstavljeni stavovi 
...</s><s>No, bez obzira na danas još uvek postojeće kontroverze oko definicije i samog značenja reči „šok“, potrebno je upozoriti da je šok sistemski poremećaj sa tri veoma važne funkcije:
Prvi stav
Šok je bolest celog organizma, svih organskih sistema, i preciznije ćelije kao osnovne jedinice organizma u celini.</s><s>Ne sme se zaboraviti da je to ćelijski integritet, integritet njene membrane i intracelularne aktivnost (metabolizam), koji se mora vratiti i održati na normali, želi li se zadržati organizam bolesnika u životu.</s><s>Drugi stav
Druga osobina šoka, kao bolesti sui generis, je dinamičnost koja vlada u organizmu pri odbrani od inzulta.</s><s>Brzo menjanje kliničke slike i patofiziološki procesi koji uslovljavaju i ukazuju na to da statičko gledanje na bolesnika u šoku znači mnogo puta izgubljenu bitku.</s><s>Treći stav
Treća osobina je „mesto na kojem bolesnik umire“ u šoku.</s><s>To mesto jesu mitohondrije, tzv. natrijska pumpa, lizozomska membrana i hidrolaze što se nalaze unutar lizozoma.</s><s>Inzult, bez obzira na uzrok, (trauma, zatajivanje miokarda, hemoragija, toksini, kraš povrede, opekotine), angažuje ceo organizam i niz kompenzatornih akcija koje, više ili manje svrsishodno, imaju zadatak da uspostave poremećenu biološku ravnotežu i vrate organizam u njegovo prvobitno stanje...</s>

<s>Etiologija 
Mnogobrojni etiološki faktori mogu da dovedu do gubitka volumena krvi u cirkulaciji, među kojima su najznačajniji;
{| class="wikitable"
|-
!</s><s>Etiološki faktor !!</s><s>Posledice
|-
| Krvarenje || Krvarenja prema mestu izlivanja krvi dele se na;
 Spoljašnja krvarenja:
 rane ne koži, 
 otvoreni prelomi, 
 krvarenje iz usta i nosa, 
 hemoroidi
 Unutrašnja krvarenja:
 ruptura slezine, jetre, 
 povrede krvnih sudova, 
 gastrointestinalna krvarenja (krvareći čir, varikoziteti jednjaka), 
 ruptura aorte, 
 Meckelov divertikul 
 hematemeza
|-
| Gubitak plazme || 
 Opekotine
 Zapaljenje ili sepsa (sindrom kapilarne propustljivosti)
 Nefrotski sindrom
 Gubitak tečnosti u tzv. „treći prostor“ (opstrukcija creva, pankreatitis, peritonitis, ascites...).
|-
| Gubitak tečnosti i elektrolita||
 Akutni gastroenteritis,
 povraćanje
 proliv
 Prokomerno znojenje i cistične fibroze,
 Bolesti bubrega.
|-
| Endokrine bolesti || 
 Insuficijencija nadbubrežne žlezde,
 Šećerna bolest,
 Dijabetes insipidus.
|-
| Relativna hipovolemija ||
 Anafilaksa 
 Sepsa
 Vazodilatatorni klekovi
 Neuroaksijalni blokovi (spinalni ili epiduralni)</s>

<s>|}</s>

<s>Patofiziologija 
Hemodinamske i biohemijske promene koje se dešavaju zbog gubitka volumena u cirkulaciji umnogome zavise od;
 Brzine kojom nastaju gubici volumena.</s><s>Količine izgubljenog volumena.</s><s>Opšteg stanja bolesnika, u momentu smanjenja volumena u cirkulaciji.</s><s>Kod postepenog gubitka krvi, aktiviraju se kompenzatorni hemodinamski mehanizmi koji dovode do popunjavanja intravaskularnog prostora, što može za izvesno vreme da odloži izraženije poremećaje cirkulacije.</s>

<s>Smanjenje volumena u cirkulaciji, dovodi do smanjenja priliva venske krvi u srce.</s><s>Ovo smanjuje centralni venski priliv i plućni kapilarni pritisak, što ima za posledicu smanjen pritisak punjenja leve komore srca, smanjenje minutnog volumena srca i pojavu hipoksije na periferiji.</s>

<s>Smanjeno snabdevanja tkiva kiseonikom i nizak krvni pritisak nadražuju intrakardijalne receptore, za nizak pritisak i baroreceptore u karotidnom sinusu i luku aorte koji šalju refleksne odgovore preko karotidnih centara u produženoj moždini.</s><s>Nastaje stimulacija srži nadbubrega što dovodi do oslobađanja kateholamina.</s><s>Time se aktivira adrenergični mehanizam simpatikusa koji se karakteriše spazmom (vazokonstrikcijom) i povećanim otporom u perifernim krvnim sudovima uz istovremeno pojačanje kontraktilne snage srčanog mišića i ubrzavanje srčane frekvencije.</s><s>Vazokonstrikcija arterijskih i prekapilarnih sfinktera izaziva sniženje hidrostatskog pritiska u kapilarima zbog čega je smanjena normalna difuzija tečnosti iz njih.</s><s>Istovremeno visoko molekularne supstance, koje oslobađa jetra povećavaju onkotski pritisak plazme, a rezultat toga je difuzija u kapilare više od 1 litra tečnosti na sat iz okolnih tkiva.</s>

<s>U plućima povećan tonus simaptikusa izaziva tahipneju (ubrzano disanje), a u bubrezima vazokonstrikciju sa smanjenim protokom krvi.</s><s>Impulsi dolaze iz jukstaglomerularnog aparata, koji oslobađa renin, usled čega se stvara angiotenzin 1 i 2, a oni dalje stimulišu oslobađanje aldosterona.</s><s>On zajedno sa antidiuretičkim hormonom (ADH) iz hipofize, povećava reapsorpciju natrijuma i vode, što održava krvni volumen.</s>

<s>Adrenergična reakcija se ne dešava u celom organizmu već selektivno u pojedinim delovima tela (slezina, pankreas, koža).</s><s>Ovo omogućava smanjenje kapacitet venskog sistema, a u cirkulaciji se nalazi i do 1 litra krvi više.</s><s>Tako nastaje redistribucija krvi u korist cirkulacije u vitalnim organima kao što su srce, mozak i jetra.</s><s>Koronarni protok u srcu, sa 4-5% koliko iznosi u normalnim fiziološkim uslovima, raste na 15-25%.</s><s>Tada će jedine manifestacije hipovolemijskog šoka biti smanjenje mase eritrocita, hemoglobina i hematokrita.</s><s>Iako ovi mehanizmi mogu da kompenzuju gubitak zapremine krvi do odredene granice, tkivna oksigenacija može biti ugrožena, ako se blagovremeno ne započne sa lečenjem.</s>

<s>Gubitak cirkulišuće tečnosti iznad 28% ukupne tečnosti, organizam ne može da kompenzuje, nastaje iscrpljivanje kompenzatornih mehanizama i produbljivanje hipovolemijskog šoka, najverovatnije zboh hipoksije i tkivne acidoze.</s><s>U organizmu dolazi do periferne vazodilatacije, zastoja (staze) krvi u perifernoj cirkulaciji, što još više smanjuje priliv krvi u srce i dovodi do smanjenja minutnog volumena srca i pojave ireverzibilnog šoka.</s>

<s>Paralelno sa ovim promenama nastaje i poremećaj u onkontskom pritisku plazme i smanjenju hidrostatskog pritiska u kapilarima što potencira prelaz tečnosti u intersticijalna tkiva.</s><s>Na kraju sve ovo pojačava sekreciju antidiuretskog hormona i aldosterona.</s>

<s>Klinička slika 
Kliničku sliku kod bolesnika u šoku karakteriše sledeća simptomatologija koja se manifestuje u nekoliko faza;</s>

<s>Dijagnoza 
Dijagnoza hipovolemijskoh šoka se postavlja na osnovu;</s>

<s>Kliničkih simptoma 
U kojima dominira; tahikardija (kateholamini), bledilo kože, konfuzija i koma (cerebralna hipoksija), tahipneja (hipoksija i acidoza), žeđ, smanjena diureza (izmokravanje)</s>

<s>Hemodinamskih promena 
Hemodinamske promen u organizmu kod hipovolemijskog šoka obuhvataju; krvni pritisak, minutni volumen srca, periferni vaskularni otpor, centralni venski pritisak, merenje jednočasovnog izmokravanja (diureze).</s><s>Biohemijski promena u organizmu</s>

<s>Težina šoka postavlja se na osnovu kliničke slike četiri stepena hemoragije (krvarenja)</s>

<s>Stepeni krvarenja
<center>
{| class="wikitable"
|-
! !!</s><s>Prvi stepen !!</s><s>Drugi stepen !!</s><s>Treći stepen !!</s><s>Četvrti stepen
|-
|<center>  Gubitak krvi(ml) ||<center> < 7500-15%  ||<center> 750-150015-30% ||<center> 1500-200030-40%  ||<center> > 200040% 
|-
|<center>  Frekvencija disanja(udaha/min) ||<center> Normalna ||<center>Normalna ||<center>Tahipneja< 20 ||<center> Tahipneja 20
|-
|<center>  Puls(otkucaja/min) ||<center> Neznatno ubrzan ||<center>100-120 ||<center> 120filiforman||<center> > 120veoma slab
|-
|<center>  Sistolni pritisak(mmHg) ||<center> Normalan ||<center> Normalan ||<center> Hipotenzija ||<center> Izražena hipotenzija
|-
|<center>  Diureza(ml/h) ||<center> > 30  ||<center> 20-30 || <center>10-20 ||<center> 0-10
|-
|<center>  Mentalni status ||<center> Poremećen || <center>AnksioznostAgresivnost ||<center> NesvesticaKonvulzije|| LatergijaGubitak svesti
|}</s>

<s>Terapija</s>

<s>Sa reanimacionijom kod hipovemijskog šoka treba započeti što pre (u toku prvih 24 do 48 časova).</s><s>Ove mere su obično usmerene na spasavanje života i održavanje vitalnih funkcija, i imaju sledeće ciljeve:
 Održati intravaskularni i minutni volumen srca, kontrolom krvarenja, nadoknadom volumena i farmakološkom potporom miokarda
 Analgezija Održati funkciju bubrega,
 Očuvati plućnu funkciju, održavanjem prohodnosti disajnih puteva i adekvatnom oksigenacijom sa 100% O2 
 Lečenje udruženih povreda i njihovih komplikacija, Lečenje infekcije i kontaminacije opekotina i rana, Dijagnostika i lečenje prethodno postojećih bolesti,'' (dijabetes i kardiovaskularne bolesti).</s>

<s>Vidi još 
 Šok
 Kardiogeni šok
 Opstruktivni šok
 Distributivni šok
 Anafilaktični šok</s>

<s>Izvori</s>

<s>Prva pomoć
Hirurgija
Šok i šokna stanja</s>

