Felice Gimondi
<s>Feliče Đimondi (; 29. septembar 1942.) je bivši italijanski profesionalni biciklista u periodu od 1965. do 1979. godine.</s><s>U prvoj godini kao profesionalac, osvojio je Tur de Frans.</s><s>Pored Tura, Đimondi je tri puta osvajao Điro d’Italiju i jednom Vuelta a Espanju.</s><s>Osvajanjem Vuelte, Đimondi je dobio nadimak Feniks i postao je drugi vozač koji je osvojio sve tri Grand tur trke, pre njega to je pošlo za rukom samo Žaku Anketilu.</s><s>Đimondi je i rekorder po broju osvojenih podijuma na Điro d’Italiji, ukupno ih je osvojio devet.</s>

<s>Karijera</s>

<s>1965 — 1972 
Đimondi je počeo da vozi bicikl sa majkom, koja je vršila dostave na biciklu.</s><s>1962. godine, pridružio se amaterskom timu u Sardeni.</s><s>1964. osvojio je Tur Avenir (amaterska verzija Tur de Fransa), nakon čega je učestvovavao na Letnjim olimpijskim igrama i završio je drumsku trku na 33 mestu.</s>

<s>Nakon dobrih rezultata u amaterskoj konkurenciji, 1965. je potpisao profesionalni ugovor sa timom Salvarani.</s><s>Na svom prvom nastupu na Điro d’Italiji osvojio je treće mesto.</s><s>Za Tur de Frans je dodat u zadnjem minutu, što se isplatilo jer je osvojio Tur, uz dve etapne pobede i postao heroj nacije.</s>

<s>1966. startovao je pobedom u Okseru, a zatim je osvojio klasike Pariz—Rube i Pariz—Brisel.</s><s>Na Điro d’Italiji, pobedio je na jednoj etapi, ali je u generalnom plasmanu završio na petom mestu.</s><s>Tur de Frans nije vozio, a krajem sezone, osvojio je klasik Điro di Lombardija.</s><s>1967. u trećem pokušaju, uspio je da osvoji Điro d’Italiju, uz jednu etapnu pobedu.</s><s>Tur de Frans završio je tek na sedmom mestu, uz pobede na dve etape.</s><s>Do kraja sezone, pobedio je samo na trci u Lavalu.</s>

<s>1968. pobedio je na Kriterijumu As i na trci Điro del Valdano.</s><s>Na Vuelta Kataloniji osvojio je drugo mesto, a na klasiku Gent—Vevelgem, treće.</s><s>Na svom prvom nastupu na Vuelta a Espanji, pobedio je na etapi 17 i osvojio je Vueltu sa 2 minuta ispred drugoplasiranog Španca Hozea Pereza.</s><s>Na Điro d’Italiji, pobedio je na etapi 16 i osvojio je treće mesto u generalnom plasmanu.</s><s>Nakon Đira, osvojio je nacionalno prvenstvo u drumskoj vožnji i trku gran pri deset nacija (nezvanično svetsko prvenstvo u vožnji na hronometar).</s><s>Tokom Đira 1968.</s><s>Đimondi je prvi put pao na doping testu, ali nije suspendovan.</s><s>1969. godinu, počeo je sa drugim mestom u Alesu, a zatim je pobedio na trkama u Bretanji i Imoli i na trci Điro dela Apenino.</s><s>Na trci Barselona—Andora, završio je na četvrtom mestu.</s><s>Dobru sezonu krunisao je osvajanjem Tura Romandije i Điro d’Italije.</s><s>Na Tur de Fransu je pobedio na jednoj etapi i završio je na četvrtom mestu u generalnom plasmanu.</s><s>Do kraja sezone osvojio je drugo mesto na trci Pariz—Luksemburg i na trci Monžuika, gde je pobedio na jednoj etapi.</s>

<s>Prvu pobedu 1970. ostvario je na trci u Pijemontu, nakon čega je osvojio nekoliko drugih mesta, uključujući i nacionalno prvenstvo i Điro d’Italiju.</s><s>Na Turu Švajcarske je pobedio na jednoj etapi, a na kraju sezone osvojio je drugo mesto na Điro di Lombardiji i treće na svetskom prvenstvu.</s><s>1971. osvojio je drugo mesto na Milan—Sanremu, deveto mesto na Lijež—Bastonj—Liježu, dve etape na Điro d’Italiji, gde je završio na sedmom mestu u generalnom plasmanu.</s><s>Zadnju pobedu u sezoni ostvario je na Điru Pijemonta, dok je na Vuelta Kataloniji osvojio peto mesto, a na svetskom prvenstvu je osvojio drugo mesto.</s><s>Najveći uspeh 1972. bio mu je osvajanje nacionalnog prvenstva.</s><s>Na Điro d’Italiji nije ostvario pobedu, a završio je na osmom mestu u generalnom plasmanu.</s><s>Posle dve godine, vratio se na Tur de Frans, ali je završio na drugom mestu, iza Edija Merksa.</s><s>Posle Tura, osvojio je Vuelta Kataloniju, a završio je treći na Điro di Lombardiji i drugi na trofeju Barači.</s>

<s>1973 — 1979 
1973. osvojio je trke u Kanevi i Lagou, nakon čega je završio na drugom mestu na trci Kol San Martino i na Kriterijumu As.</s><s>Na trci šest dana Milana, osvojio je treće mesto.</s><s>Na Điro d’Italiji je osvojio drugo mesto, uz jednu etapnu pobedu.</s><s>To mu je bio šesti podijum na Điru.</s><s>U nastavku sezone, preskočio je Tur, a zatim je pobedio na trci u Citadeli, na trofeju Beroči, Điru Pijemonta i osvojio je svetsko prvenstvo, nakon dva podijuma.</s><s>Osvajanjem svetskog prvenstva, Đimondi je osvojio sve velike trke.</s><s>Nakon svetskog prvenstva, osvojio je Điro di Lombardiju po drugi put.</s>

<s>1974. je startovao sa dva treća mesta na trkama u Toskani, nakon čega je ostvario prvu pobedu u sezoni, na trci Bardonečija u Pijemontu.</s><s>Na Điro d'Italiji je osvojio treće mesto, a zatim je osvojio Milan—Sanremo klasik.</s><s>Na nacionalnom prvenstvu, osvojio je drugo mesto.</s><s>1975. godinu, startovao je drugim mestom na trci Altopasci u Toskani i na trci Bulciago u Lombardiji, nakon čega je ostvario nekoliko pobeda na trkama po Italiji, a završio je treći na trci Imola—San Marino.</s><s>Na Điro d’Italiji nije zabeležio pobedu, ali je osvojio osmi podijum, završio je na trećem mestu.</s><s>Nakon Đira, vozio je svoj zadnji Tur de Frans, pobedio je na desetoj etapi i osvojio je peto mesto.</s><s>Na Turu je Đimondi drugi put u karijeri pao na doping testu.</s>

<s>Prvu pobedu 1976. ostvario je na trci Limoža u Francuskoj.</s><s>Na novu pobedu je čekao do Toskane, a zatim je osvojio trku u Madridu.</s><s>Nastavio je sa drugim mestom u Mendiriziju i na trci šest dana Milana.</s><s>Nakon nekoliko manjih pobeda, osvojio je po treći put Điro d’Italiju, što mu je bio ukupno deveti i zadnji podijum na Điru i na Grand tur trkama u karijeri.</s><s>Na kraju sezone, osvojio je klasik Pariz—Brisel i treće mesto na trci šest dana Grenobla.</s>

<s>Na početku 1977. ostvario je pobede na trkama Kaltena u Siciliji, Dolmine u Lombardiji i na trci Faenza.</s><s>Na Điro Lacija trci, osvojio je drugo mesto.</s><s>Na Điro d’Italiji završio je na 15 mestu u generalnom plasmanu, nakon čega je osvojio trku šest dana Milana, a zadnju pobedu u sezoni ostvario je na trci Pistoija u Toskani.</s><s>1978. startovao je trećim mestom na trci u Breši, a nastavio je sa drugim mestom u Kantuu, na Groti di Kastru i na trci Karanodi.</s><s>Prvu pobedu u sezoni ostvario je na gran priju Cenasi u Toskani.</s><s>Na zadnjem učešću na Điro d’Italiji, završio je na 11 mestu.</s><s>Zadnju pobedu u karijeri, ostvario je na trci Mendirizio u Švajcarskoj.</s><s>Nakon te pobede, završio je treći na trkama šest dana Milana i šest dana Grenobla.</s><s>Jedini značajan rezultat 1979. bilo mu je treće mesto na trci šest dana Milana.</s>

<s>Kraj karijere 
Feliče Đimondi je završio karijeru 1979. godine, nakon čega je ostao u timu Bjanki i bio je predsednik Mtb tima Bjanki, nakon što se tim za drumski biciklizam ugasio.</s><s>U Đimondijevu čast, osnovana je trka velika nagrada Feličea Đimondija, u Bergamu.</s>

<s>Vidi još 
 Tur de Frans
 Điro d'Italija
 Vuelta a Espanja
 Milan—Sanremo
 Điro di Lombardija
 Pariz—Rube</s>

<s>Spoljašnje veze</s>

<s>Zvanični veb sajt
 Profil na biciklističkoj arhivi
 Rezultati Feličea Đimondija na Tur de Fransu</s>

<s>Italijanski biciklisti
Italijanski olimpijci
Biciklisti na Olimpijskim igrama 1964.</s><s>Svjetski prvaci u biciklizmu
Pobjednici Tour de Francea
Pobjednici Giro d'Italije
Pobjednici Vuelta a Españe</s>

