Миодраг Бата Сокић
<s>Миодраг Бата Сокић (Ужице, 1952) је музичар и информатичар.</s>

<s>Биографија 
Миодраг Бата Сокић је рођен у Ужицу, 27. јула 1952. године.</s><s>Породица се убрзо сели у Чачак, где он завршава основну школу и нижу музичку школу, одсек клавир.</s><s>Већ са 14 година у седмом разреду, са друговима оснива ВИС „Дечаци са Мораве”, али убрзо затим сели се у Београд и завршава Математичку гимназију, а затим и студије математике на Природном Математичком Факултету у Београду.</s>

<s>Са 16 година оснива групу „Сенке”, па затим групу „Бумеранг”, са којима свира тада веома популарне игранке у Београду.</s><s>Као студент, ради и као студијски музичар снимајући за Радио Београд (бас) и члан је реномираних естрадних оркестара „Сингидунум” и „Светомир Шешић”, са којима је обишао целу тадашњу Југославију, пратећи тадашње највеће народне и забавне певаче.</s>

<s>Почетком 1976. године, среће свог земљака из Чачка Бору Ђорђевића и придружује се његовој тек основаној акустичарској групи "Сунцокрет", са којом остварује велике успехе (више синглова и једини (култни) албум „Моје бубе” (на листи 100 најуспешнијих албума у Југославији) и велики број наступа, од којих су најзначајнији: два наступа на Омладинском фестивалу у Суботици (1976, 1977), БУМ фестивал у Београду (1976), БУМ фестивали у Новом Саду (1977, 1978.) и наступ на Стадиону ЈНА пред 70.000 посетилаца (Концерт Бијелог дугмета, 1978).</s><s>Група Сунцокрет је 1977. проглашена за најбољу акустичарску групу у Југославији.</s>

<s>Крајем 1977.</s><s>Миодраг одлази у војску, а по повратку наставља рад са „Сунцокретом”, без Боре Ђорђевића који је у међувремену напустио групу и основао Рибљу чорбу.</s><s>У групи је (не и једини) био задужен за бас, клавијатуре, текстове и композиције, а највише за аранжмане („Први снег”, „Карамустафа”).</s><s>„Сунцокрет” се распада почетком 1980. године.</s>

<s>Исте године, Миодраг оснива нову групу „Врућ ветар”, са којом издаје три сингла ("Она се мени и њену руга", "Стисни мало зубе", „Усмерен ђак”) и албум „Усмерен ђак”.</s>

<s>Најзначајнији тренутак у каријери Врућег ветра је концерт у СКЦ-у у Београду, јуна 1980, на коме су се по први пут, поред Врућег ветра, пред широм београдском публиком појавили Шарло акробата, Идоли, Електрични оргазам и још 15-так тада неафирмисаних новоталасних бендова.</s><s>Данас је потпуно непозната чињеница да је овај историјски концерт организовао Бата Сокић.</s><s>Концерт је требало да одржи само "Врућ ветар", али је „пала” идеја да би требало да се пружи прилика и другим групама.</s>

<s>Група „Врућ ветар” се распада 1982. године, после три издата сингла и једног албума.</s>

<s>Касније, Миодраг се посвећује позиву професора математике, кибернетике, статистике и информатике.</s><s>Проводи радни век највише у Првој београдској гимназији.</s><s>У последње време бави се синдикалним радом у просвети и информисањем.</s><s>Председник је Форума београдских гимназија и главни и одговорни уредник истоименог часописа, који се дистрибуише у све гимназије Србије.</s>

<s>Као педагог и председник Форума београдских гимназија Миодраг се активно бори и залаже за унапређење образовног система у Србији кроз бољу законску регулативу образовања, више државног улагања у образовање, бољу селекцију наставничког кадра у средњим школама, те за искорење корупције код запошљавања, при провери знања ученика, те незаконитих посега школе у џепове родитеља ученика.</s><s>Указује на употребу модерне технологије при варању на тестовима знања и одговорности родитеља за успех и владање ученика у средњим школама</s>

<s>Музичари са којима је највише сарађивао: Бора Ђорђевић, Ненад Божић, Душан Дуда Безуха, Енцо Лесић, Снежана Јандрлић, Горица Поповић, Биља Крстић, Владимир Голубовић, Зоран Тутић, Саво Бојић.</s><s>Најпознатије композиције: "Текла вода", "Оглас", "Човек кога знам", "Усмерен ђак", "Она се мени и њему руга".</s>

<s>Дискографија</s>

<s>Албуми 
 "Моје бубе"/ ("Сунцокрет", 1977)
 "Усмерен ђак"/ ("Врућ ветар", 1982)</s>

<s>Синглови 
 "Где ћеш бити, лепа Кејо" / "Пусто море, пусти вали" ("Сунцокрет", 1976)
 "Rock 'n' Roll duku duku" / "Гили гили блуз" ("Сунцокрет", 1976)
 "Ој, невене" / "Текла вода" ("Сунцокрет", 1976)
 "Имам песму за све људе" / "Човек кога знам" ("Сунцокрет", 1978)
 "Длакаво чудо" / "Ноћна птица" ("Сунцокрет", 1979)
 "Свиће нови дан" / "Твоја мама гунђа против мене" ("Сунцокрет", 1979)
 "Она се мени и њему руга" / "Мој отац је све на време" ("Врућ ветар", 1980)
 "Стисни мало зубе" / "Ти ниси више у фазону" ("Врућ ветар", 1981)
 "Усмерен ђак" / "То је за одликаше" ("Врућ ветар", 1982)</s>

<s>Велики музички догађаји</s>

<s>Са групом "Сунцокрет" 
1976.</s><s>Хит парада - "Ој, невене"
1976.</s><s>Омладински фестивал Суботица - "Где ћеш бити лепа Кејо"
1976.</s><s>Београдско пролеће - "Пусто море, пусти вали"
1976.</s><s>Београдски сабор - "Текла вода"
1976.</s><s>БУМ Фестивал, Београд
1977.</s><s>Омладински фестивал Суботица
1977.</s><s>Студио М, Нови Сад
1978.</s><s>Ваш шлагер сезоне, Сарајево
1978.</s><s>БУМ Фестивал, Нови Сад</s>

<s>Са групом "Врућ ветар" 
1980.</s><s>Нови талас, Студентски културни центар, Београд
1980.</s><s>Концерт Бијелог дугмета на Стадиону ЈНА, Београд
1980.</s><s>"Врућ ветар" и "Идоли", Кулушић, Загреб
1981.</s><s>Концерт Iron Maiden и Бијелог дугмета на Хиподрому, Београд</s>

<s>Извори</s>

<s>Спољашње везе 
 „Група Сунцокрет - Бата Сокић: Зашто смо се разишли... и друге приче (1980)“, разговарао Петар Луковић, Џубокс, Београд, јун 1980.</s>

<s>Rođeni 1952.</s><s>Srpski muzičari
Srpski informatičari
Jugoslavenski muzičari
Biografije, Užice</s>

