Vjenčanja u Srbiji
<s>U raznim delovima Srbije, svadbeni običaji se manje ili više razlikuju.</s><s>Na venčanje je najčešće pozivao momak koji je pripadao mladinom ili mladoženjinom rodu, koji je sa sobom nosio okićenu bukliju u kojoj je vino ili rakija.</s><s>Očekivalo se od domaćina koji se poziva da se prekrsti, otpije malo iz buklije i da kaže: „Daj Bože da su mladenci živi i zdravi, da ih prati sreća i ljubav, da ove godine venčamo, a iduće krstimo.”</s>

<s>Pripreme za venčanje 
Kumu i starom svatu se, osim buklije, nosi i jabuka u koju oni utiskuju dukat ili metalni novac.</s><s>Pripreme za venčanje odvijaju se i u kućama mlade i mladoženje: cvećem se kiti kapija i kuća.</s><s>Devojke takođe sakupljaju i ruzmarin kojim će kasnije kititi svatove.</s><s>Struk ruzmarina vezuje se trakom koja je u bojama srpske zastave, a na odeću učesnika svadbe pričvrćuje se čiodama.</s><s>Kićenje se naplaćuje, a novac ostaje devojci koja je kitila svatove.</s><s>Dva dana uoči svadbe otvara se kapija ispred mladoženjine kuće i ne zatvara se do kraja veselja.</s>

<s>Dan venčanja 
Na sam dan svadbe, devojka se od ranog jutra priprema i oblači venčanicu.</s><s>Njene drugarice i sestre dođu da je kite, češljaju je i pevaju joj.</s><s>Te pesme mogu biti i tužne jer tradicionalno devojka napušta roditeljski dom.</s>

<s>U kući mladoženje je okupljanje svatova koje devojke kite ruzmarinom.</s><s>Mladoženja sa drugovima ili braćom odlazi kolima (ili fijakerom) po kuma koji se smatra važnim gostom i koji se dočekuje muzikom.</s><s>Istu čast ima i stari svat.</s><s>Tu je i barjaktar ili drugačije vojvoda koji je obično mladoženjin zet, koji na svadbi ide prvi i nosi državnu zastavu.</s>

<s>Kada se svi okupe, svadbena povorka ide po mladu.</s><s>U novije vreme, tu povorku čine (luksuzna) kola koja su okićena cvećem i peškirima ili ćebadima (Valjevski kraj).</s><s>Na novim svadbama, peškiri se sve češće zamenjuju košuljama.</s><s>U Užičkom kraju, poseban vesnik ide drugim putem vozeći brzo da uzme muštuluk roditeljima mlade – s vešću da su svatovi s maldoženjom krenuli.</s><s>Tradicija nalaže da do neveste nije lako doći.</s><s>Na kapiji je visoko podignuta jabuka koju mladoženja ili njegov rođak treba da pogodi iz puške, a na ulazu je postavljena prepreka ispod koje je korito s vodom u koje svatovi ubacuju novac kako bi prošli.</s><s>Takođe, brat neće izvesti sestru dok mu mladoženja ili dever ne plati.</s><s>Dever preuzima mladu koja mu daruje beli peškir koji on nosi prebačen preko ramena.</s><s>Njegov zadatak je da čuva i pazi mladu tokom celog veselja.</s><s>Mladini roditelji će poslužiti goste, a potom se mlada oprašta sa svojim roditeljima koji joj daju blagoslov.</s>

<s>Mladenci tada odlaze na venčanje koje može obaviti matičar ili sveštenik.</s><s>Nakon toga, mlada baca bidermajer okrenuta leđima.</s><s>Devojke pokušavaju da uhvate bidermajer jer se veruje da će – ona koja to uspe – sledeća da se uda.</s><s>Svadbeno veselje odvija se u mladoženjinoj kući i tamo se povorka upućuje nakon obreda venčanja.</s><s>Svekar je taj koji pomaže mladoj da izađe iz fijakera i daruje joj zlatni dukat, a ona njemu košulju.</s><s>Postoji nekoliko rituala prilikom pristizanja mlade u mladoženjinu kuću.</s><s>Jedan od njih je da joj se prinese muško dete (nakonče), koje ona podigne, tri puta okrene i poljubi.</s><s>To radi zbog verovanja da će onda i ona rađati mušku decu.</s><s>Veselje počinje za okupljane svatove, a kasnije u goste pristižu i pođani.</s><s>Na veselju koje sledi, mlada i mladoženja dvore sve goste, a mlada ih daruje i košuljama, peškirima i drugim darovima.</s><s>Svadbeno veselje može trajati dva-tri, ali i više dana.</s>

<s>Reference</s>

<s>Porodično pravo</s>

