Prednji zubi
<s>Prednji zubi () se nalaze u frontalnom delu usne duplje i obuhvataju dve klase zuba:</s>

<s>sekutiće i
 očnjake.</s>

<s>Sekutići</s>

<s>U humanoj denticiji postoji osam sekutića (), po četiri u svakom dentalnom luku.</s><s>To su prvi i drugi zub od medijalne linije u sva četiri kvadranta:</s>

<s>prvi gornji sekutić – dens incisivus primus s. medialis superior dexter et sinister;
 drugi gornji sekutić – dens incisivus secundus s. lateralis superior dexter et sinister;
 prvi donji sekutić – dens incisivus primus s. medialis inferior dexter et sinister;
 drugi donji sekutić – dens incisivus secundus s. lateralis inferior dexter et sinister.</s>

<s>Sekutići, kao klasa imaju tri glavne funkcije: mastikacija, fonetika i estetika.</s><s>Oni predstavljaju „sečivo“ denticije, odnosno učestvuju u procesu sečenja i rezanja hrane na prikladne komade, pogodne za dalju obradu (žvakanje) na griznim površinama premolara i molara.</s><s>Oni učestvuju i u izgovoru nekih suglasnika: labiodentalnih (f, v), dentalnih (t, d) i lingvodentalnih (s, c, z).</s><s>Takođe, svojim oblikom, bojom, proporcijama i rasporedom utiču na fiziognomiju i estetiku lica.</s>

<s>Očnjaci</s>

<s>Očnjaci () su najvažniji zubi mesoždera, jer služe za prihvatanje i razdiranje plena, a kod zmija to su i otrovni zubi (namenjeni kako hvatanju plena, tako i odbrani).</s><s>Naziv canini je izveden od latinske reči canis (što u prevodu znači pas).</s><s>U humanoj denticiji postoje četiri očnjaka, po dva u gornjem i donjem dentalnom luku:</s>

<s>gornji očnjak (desni i levi) – dens caninus superior dexter et sinister;
 donji očnjak (desni i levi) – dens caninus inferior dexter et sinister.</s>

<s>Očnjaci su sposobni da izdrže veliki mastikatorni stres i deluju kao „amortizeri“, pružajući podršku bočnim zubima u toku žvakanja.</s><s>Njihova osnovna uloga je kidanje i razdiranje hrane, što čini sredinu između sečenja (karakterističnog za sekutiće) i gnječenja i mlevenja (karakterističnog za bočne zube).</s><s>Svojom labijalnom površinom podupiru uglove usana, pa doprinose i fiziognomskom izgledu osobe, a njihove oralne površine sa dobro razvijenim cingulumom imaju veliki značaj pri lateralnim kretanjima mandibule.</s>

<s>Literatura</s>

<s>Željko Martinović: Osnovi dentalne morfologije, II izdanje ("Službeni glasnik“ Beograd, 2000.) ;
 Olga Janković, Verica Vunjak: Morfologija zuba, VII izdanje ("Zavod za udžbenike i nastavna sredstva“ Beograd, 2001.) ;
 Darinka Stanišić-Sinobad : Osnovi gnatologije, I izdanje ("BMG“ Beograd, 2001.) , COBISS-ID 94080780</s>

<s>Zubi</s>

