Jovan Marinović
<s>Jovan Marinović (1821–1893) je bio srpski političar i diplomata, predsednik Vlade Kneževine Srbije od 1873. do 1874.</s><s>Marinović je uveo nekoliko naprednih reformi srpskog političkog sistema.</s><s>Bio je član prve generacije srpskih intelektualaca obrazovanih na Zapadu i tokom svoje karijere zauzimao je nekoliko važnih položaja u državnoj upravi.</s><s>Bio je blizak saradnik uticajnog ministra Ilije Garašanina, mladi Jovan Marinović se brzo uspinjao i postao je vođa srpskih Konzervativaca, na kraju postavši predsednik vlade Kneževine Srbije.</s><s>Marinović je bio obrazovan u Parizu i verovao je u evropsku kulturu i reforme kao način unapređivanja srpskog seljačkog društva.</s>

<s>Biografija 
Rođen 1821. u Sarajevu, koje je tada bilo u Bosanskom pašaluku.</s><s>Prema priči u Srbiju je došao zajedno sa svojim stricem, koji je bežao iz Bosne.</s><s>Školovao se u Srbiji, Kragujevcu.</s><s>Kao odličan đak, Marinović je 1837. sa šesnaest godina je stupio u Kneževu kancelariju od 1837. i u njoj ostao do 1841.</s><s>Poslat je 1841. kao državni pitomac na studije u Pariz, ali je odlučio da se vrati u Srbiju posle zbacivanja kneza Mihaila Obrenovića 1842. i izbora Aleksandra Karađorđevića za kneza.</s>

<s>Ustavobraniteljski period 
Sekretar sovjeta (vlade) od 1842.</s><s>Načelnik u Kneževoj kancelariji od 1843. do 1856.</s><s>Marinović se u Pariz vratio 1847., zvanično da bi završio svoje školovanje.</s><s>Međutim, u praksi je postao nezvanični srpski ambasador u Francuskoj u periodu Julske monarhije.</s><s>Tokom revolucije 1848. u Francuskoj, Marinović se nalazio u Francuskoj kada je ona preobražena u Drugu francusku republiku.</s>

<s>Marinović se oženio kćerkom Miše Anastasijevića.</s><s>Ovaj brak ga je takođe doveo u blizak krug Ilije Garašanina, vodećeg srpskog političara sredinom 19. veka.</s><s>Njih dvojica su postali ne samo politički saveznici, već i bliski prijatelji.</s>

<s>Sledećih godina, Marinović je defakto postao glavna ličnost spoljne politike Kneževine Srbije.</s><s>Iako je zvanično zauzimao druge položaje (bio je sekretar Državnog saveta do 1850), Marinović je kao pomoćnik Ilije Garašanina kontrolisao celu mrežu srpske političke propagande u Osmanskom carstvu.</s><s>Rusija je 1853. tražila smenjivanje Garašanina i Marinovića jer su bili previše bliski Francuskoj i poljskim agentima Adama Čartorijskog u Parizu i Beogradu.</s>

<s>Kao načelnik Kneževe kancelarije savetovao neutralnost za vreme Krimskog rata.</s><s>Marinović je bio ministar finansija od 1856. do 1857.</s><s>Kao ministar finansija doneo je prvi zakon o državnom budžetu.</s>

<s>Služba za vreme Obrenovića 
Član državnog saveta 1860.</s><s>Za vreme druge vladavine kneza Mihaila, Marinović je 1861. postao predsednik Državnog saveta.</s><s>Marinović je pripadao političkog grupi srpskih Konzervativaca zajedno sa Garašaninom, Danilom Stefanovićem, Filipom i Nikolom Hristićem.</s><s>Radeći zajedno sa knezom Mihailom i Garašaninom, Marinović je postao jedan od najvrednijih državnih službenika.</s><s>Bio je stalni savetnik kneza Mihaila za spoljnu politiku.</s><s>U pratnji kneza putovao je u Carigrad 1867.</s><s>Zbog nedostatka političkih ambicija, Marinović nije bio opasnost po osobe iznad sebe.</s><s>Uprkos svom pasivnom stavu, po Garašaninovom povlačenju postao je vođa Konzervativaca.</s>

<s>Posle ubistva kneza Mihaila 1868.</s><s>Marinović je postao šef privremenog namesništva i sazivač velike skupštine za izbor novog kneza.</s><s>Potvrđen je za predsednika Državnog saveta 1869.</s><s>Za razliku od Garašanina, Marinović nije bio ustrajan borac.</s><s>Iako je smatrao da je predlog ustava koji je sastavio Jovan Ristić pogrešan korak ka demokratizaciji i modernizaciji države, kao predsednik Državnog saveta je dozvolio usvajanje Namesničkog ustava.</s>

<s>Namesnički ustav je učinio liberale vodećom političkom snagom u skupštini.</s><s>Međutim, kada je knez Milan Obrenović rešio da smeni Ristića sa mesta predsednika vlade, Marinović je kao najviše rangirani konzervativac bio najpodesniji kandidat.</s><s>Marinović je posto predsednik vlade i ministar inostranih dela od 5. novembra 1873. do 7. decembra 1874. u liberalsko-konzervativnoj vladi.</s><s>Za razliku od Ristića, Marinović nije bio sklon da vodi uskostranačku vladu.</s><s>Zbog toga je u svoju vladu izabrao dvojicu liberala, Čedomilja Mijatovića i Aćima Čumića.</s><s>Marinovićeva vlada je dozvolila veću slobodu štampe, nezavisno sudstvo i ministarsku odgovornost, što je bio važan korak u uspostavljanju parlamentarne demokratije.</s><s>Na zasedanju narodne skupštine 27. novembra 1873.</s><s>Marinovićeva vlada je predstavila skup reformskih zakona, među kojima su zakon o podsticanju industrijskih preduzeća i zakon o šest dana oranja zemlje (dan je bila stara mera za površinu koja iznosi 5760 m²), kao minimum zemljišta u privatnom vlasništvu koje je bilo zaštićeno od prodaje ili preuzimanja zbog dugova.</s><s>Ovo je omogućilo srpskim seljacima koji su bili mali zemljoposednici i u to vreme često žrtve gubitka imovine zbog zelenaštva, da poseduju najmaanje 35.000 m² zemljišta koje bi uvek bilo u njihovom posedu.</s><s>Marinovićeva vlada je 23. decembra 1873. uvela zakon kojim je ukinuto batinanje i reformisan zatvorski sistem.</s><s>Usvojene su i druge reforme su se ticale srednjih škola i Velike škole.</s><s>Marinovićeva vlada je uvela metarski sistem u Srbiji, kao i srebrni srpski dinar.</s>

<s>Nakon gubitka većine među liberalskim političarima u skupštini, Marinovićeva vlada je postala prva srpska vlada koja je izgubila glasanje o poverenju i koja je raspisala nove izbore.</s><s>Nakon poraza na parlamentarnim izborima u oktobru 1874.</s><s>Marinović je podneo ostavku.</s><s>Imenovan je za poslanika Srbije u Parizu od 1878. do 1889.</s>

<s>Osnovao zadužbinu pri Srpskoj kraljevskoj akademiji za nagrade u oblasti književnosti.</s>

<s>Preminuo 30. jula 1893. u Viler-sur-Mer (Francuska).</s>

<s>Vidi još 
 Vlada Jovana Marinovića</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura</s>

<s>Srpski političari
Predsednici Vlade Kneževine Srbije
Članovi Društva srpske slovesnosti
Članovi Srpskog učenog društva
Počasni članovi SANU
Biografije, Sarajevo</s>

