Stanak
<s>Stanak je državni sabor srednjovjekovne Bosne.</s>

<s>Stanak je bio skup vlastele koja je okupljenom formom kao državna institucija zajedno sa vladarom odlučivala o državnim poslovima.</s><s>Drugi nazivi za stanak i državni sabor su zbor; sva Bosna; sav rusag bosanski; a ponekad samo Bosna; consilium; universale colloquium; collatio; adunacio i dr. Izraz stanak prvi put je spomenut u povelji bana Tvrtka I. Kotromanića 1354.</s>

<s>Stanak je obično sazivao vladar i predsjedavao njegovim radom, odnosno, vodio sjednice sabora, dok su ga u vrijeme određenih unutrašnjih problema u zemlji, poput zbacivanje vladara i biranje novog, sazivali predstavnici krupne vlastele.</s><s>Stanak je održavan najčešće u mjestima gdje je bio vladarov dvor: Mile, Milodraž, Bobovac, Sutjeska i Jajce.</s><s>Stanak se sazivao po potrebi.</s><s>Vladari su na osnovu odluka sabora izdavali povelje.</s>

<s>Učesnici stanka su ‘vlastela i velmožani’, ‘dobri Bošnjani’, ‘dobri ljudi’, ‘gospoda rusaška’ – svi sa istim značenjem i u izvorima na latinskom i italijanskom jeziku - baroni Bosne.</s><s>U slučaju da je vladar bio isuviše mlad i nedorastao, na stanku je učestvovala i njegova majka.</s><s>Ovakav slučaj bilježimo 1354. na početku vladavine Tvrtka I Kotromanića, kada je na saboru u Milima učestvovala i njegova majka Jelena.</s>

<s>Funkcije i nadležnosti stanka obuhvatale su najvažnije državne poslove (popunjavanje bosanskog prijestolja jer iako je u zemlji vladao rod Kotromanići, nikad nije bilo uvedeno pravo nasljednosti ili primogeniture u popunjavanju prijestolja; krunjenje bosanskih vladara; odnos prema susjedima – vanjska politika; prodaja ili ustupanje bosanske državne teritorije susjednim državama; sklapanje i potpisivanje ugovora sa susjednim državama; odluke o ratu i miru i sl.</s><s>Uticaj stanka na državne poslove ovisio je od odnosa snaga vladara i vlastele, koji u srednjovjekovnoj Bosni nije uvijek imao pravolinijski smjer.</s>

<s>Mjesto i uloga postojeće crkvene organizacije u Bosni prema državnom saboru nije najjasnije.</s><s>Ima mišljenja da su pripadnici Crkve bosanske prisustvovali sjednicama sabora.</s>

<s>Literatura</s>

<s>Mihailo Dinić, Državni sabor srednjevekovne Bosne, Srpska akademija nauka, Posebna izdanja 231, Beograd 1955.</s><s>Pejo Ćošković, Crkva bosanska u XV. stoljeću, Institut za istoriju, Sarajevo 2005.</s>

<s>Reference</s>

<s>Vanjski linkovi 
http://www.transoxiana.org/Eran/Articles/karatay.html
www.stanak.org; Društvo za proučavanje srednjovjekovne bosanske historije – Stanak
http://www.parlament.ba: Istorija parlamentarizma u BiH
Sabor srednjovjekovne Bosne, Dijaci</s>

<s>Društvo srednjovjekovne Bosne</s>

