Karl II Štajerski
<s>Karl II (Beč, 27. novembar 1540. - Graz, 10. jun 1590.), bio je austrijski nadvojvoda koji je od 1564. do 1590. vladao Unutrašnjom Austrijom.</s>

<s>Biografija</s>

<s>Karl II je rođen kao najmlađi od tri preživjela sina habsburgškog nadvojvode i cara Svetog rimskog carstva 
Ferdinanda I. i njegove žene Anne od Češke i Ugarske, koja je svojom udajom habsburgovcima u miraz donijela krune Češke i Ugarske.</s>

<s>Kad je Karlu bio četrnaest godina - 1554., njegov otac odlučio je svoje nasljedstvo podijeliti svojim sinovima, pa ih i dobro pripremio za njihove buduće uloge dgovarajućom edukacijom.</s>

<s>Karl je dobio Unutrašnju Austriju, koja se tad sastojala od Štajerske, Koruške, Kranjske, Goriške grofije, Furlanije, centralne Istre i jadranskih luka Trst i Rijeka.</s>

<s>Karl II preuzeo je vladavinu nakon smrti svog oca 1564.</s><s>Svoj dvor u Grazu, organizirao je po vojničkom modelu i po uzoru na njega reorganizirao lokalnu administraciju kao strogo centraliziranu, jer se suočio s istim
problemima (iako u manjoj mjeri) kao i njegov stariji brat Maksimilijan II cara i kralj  Češke i Ugarske.</s>

<s>S jedne strane to je bilo brzo širenje Osmanlija predstavljalo je egzistencijalnu prijetnju Austrijskom vojvodstvu, 
naročito Unutrašnjoj Austriji čiji su južni dijelovi duž granice sa Hrvatskom i Ugarskom bili direktno ugroženi iznenadnim upadima osmanskih snaga.</s><s>Karla je njegov stariji brat zadužio za obranu jugoistočnih teritorija carstva, pa je Graz je postao organizacijski centar vojske i Vojne krajine.</s><s>Kako bi se spriječio osmanske upade duboko u pozadinu, Karl je dao podići čitav niz graničnih utvrda od kojih je ključna bila Carlstadt (današnji Karlovac) nazvana po po njemu.</s>

<s>Sve te obrambene mjere bile su izuzetno skupe, pa je Karlu potrebna financijska pomoć od svih staleža, zapravo od predstavnika plemstva, klera i privilegiranih gradova koji su ubirali porez od većinskog četvrtog staleža.</s>

<s>Oni su mu 1578. odobrili da sprovede zakon - Brucker Libell, kojom su se Štajerska i Koruška i Kranjska obavezale prikupiti 550.431 talira, za usporedbu carska riznica dala je samo 140.000 talira.</s>

<s>Druga velika nevolja s kojim se morao nositi bila je reformacija, koja je predstavljala politički i vjerski problem.</s><s>Dobar dio stanovništva po austrijskim zemljama naginjao je prema protestantizmu, 
koji je bio za vlast pravna - siva zona.</s><s>Katolici su bili skloniji podržati centraliziru monarhiju, a protestanti skloniji decentralizmu i tražili da se odluke donose uz suglasnost svih staleža.</s>

<s>Da bi smirio uzavrele strasti, Karl je bio prisiljen na ustupke, pa je 1572. u Grazu izdao dekret Grazer Religionspazifikationen kojim je plemstvu garantirao slobodu vjeroispovjesti, to je kasnije prošireno i na slobodne građane.</s><s>Problem se pojavio u interpretaciji tog dekreta, dali je on znači samo puku slobodu savjesti, ili i slobodu da se organizira vlastite parohije sa školama?, što je svaka strana tumačila na svoj način, sve to uzrokovalo je daljnje pogoršanje odnosa
između dviju strana.</s>

<s>Karl je u tom procesu doživio transformaciju, isprva se činio tolerantan i pragmatičan, iako su ga protestanti od samog početka optuživali da previše ide na ruku svojim španjolskim prijateljima i ljudima iz kurije.</s><s>Uz sve to Karl je bio pod velikim utjecajem svoje pobožne katoličke supruge, pa se kasnije sve više zbližavao s ciljevima katoličke protureformacije, koja je bivala sve snažnija.</s>

<s>Karl je shvatio da će mu za obnovu utjecaja Katoličke crkve biti potreban bolji svećenički kadar, i bolja organizacija crkve.</s><s>Zbog tog je 1580. u Grazu otvorio papinsku nuncijaturu, kao centar za koordinaciju evropskih katoličkih snaga.</s><s>On je također pozvao jezuite u Graz, i osnovao Univerzitet 
- 1585. kao centar buduće katoličke svećeničke elite.</s>

<s>Karl je tako pripremio teren za narednu agresivniju fazu protureformacije po Unutrašnjoj Austriji koju je proveo njegov sin Ferdinand II.</s>

<s>Nadvojvoda je umro u Grazu 10. jula 1590., pokopan je u grobnici koju si je dao podići u benediktinskoj opatiji Seckau.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Charles II as ruler of Inner Austria</s>

<s>Austrijski vladari</s>

