Diogen iz Babilona
<s>Diogen iz Babilona (, , poznat i kao Diogen iz Seleukije, oko 230. pne. – oko 150/140. pne.) bio je antički stoički filozof.</s><s>Bio je voditelj stoičke škole u Ateni i jedan od trojice filozofa poslanih u Rim 155. pne.</s><s>Napisao je mnoga djela, ali nijedan njegov spis nije sačuvan, osim nekih citata kod kasnijih pisaca.</s>

<s>Život
Rođen je u Seleukiji na Tigru u Babiloniji, a školovao se u Ateni pod pokroviteljstvom Hrizipa i naslijedio je Zenona iz Tarza na mjestu voditelja (sholarha) tamošnje stoičke škole u 2. stoljeću pne.</s><s>Među njegovim su učenicima bili Panetije i Antipatar iz Tarsa, koji su ga naslijedili na mjestu sholarha.</s><s>Čini se da je pomno slijedio Hrizipove stavove, posebno o dijalektici, u kojoj je navodno podučavao Karneada.</s>

<s>Zajedno s Karneadom i Kritolajem poslan je u Rim kako bi se žalio na novčanu kaznu od pet stotina talenata nametnutu Ateni 155. godine pne. zbog pustošenja Oropa.</s><s>Svoje epideiktičke govore održali su prvo na brojnim privatnim skupovima, a zatim u senatu.</s><s>Diogen je svoju publiku obradovao ponajviše trezvenim i umjerenim načinom govora.</s>

<s>Ciceron kaže da je Diogen umro prije 150. pne. a budući da Lukijan tvrdi da je umro u 88. godini života, morao je biti rođen oko 230. pne.</s><s>Međutim, postoje neki dokazi da je možda živio i do oko 140. pne.</s>

<s>Djela
Ciceron naziva Diogena "velikim i važnim stoikom".</s><s>U djelima epikurejskog filozofa Filodema pronađenim u karboniziranim svicima papirusa u ruševinama Vile s papirusima u Herkulaneju, o Diogenu se raspravlja češće nego o bilo kojem filozofu osim o samom Epikuru.</s>

<s>Diogen je napisao nekoliko djela, od kojih su međutim sačuvani uglavnom samo njihovi naslovi:</s>

<s>Dijalektičko umijeće (Διαλεκτικὴ τέχνη);
 O proricanju;
 O božici Ateni;
 O vladavini duše (Περὶ τοῦ τῆς ψυχῆς ἡγεμονικοῦ);
 O govorenju (Περὶ φωνῆς)M
 O plemenitom rođenju (Περὶ εὐγενείας);
 O zakonima (Περὶ νόμων).</s>

<s>Osim toga, iz Filodema se vidi da je napisao opsežna djela O muzici i O retorici.</s><s>Neki aspekti njegovih pogleda na ove dvije teme mogu se spoznati iz kritičnih primjedbi koje se mogu naći u Filodemovim djelima o tim dvjema temama.</s><s>Kod Cicerona postoji nekoliko odlomaka iz kojih možemo zaključiti da je Diogen pisao i o drugim temama, poput dužnosti, najvišeg dobra i slično.</s>

<s>O muzici
Diogenova mišljenja o muzici poznata su putem fragmentarno sačuvane Filodemove rasprave o muzici, koja raspravlja i o Diogenovim stavovima.</s><s>Prema Filodemusu, Diogen je smatrao da muzika ne samo da može smiriti emocije, već da slušanje muzike može proizvesti sklad i proporciju u duši.</s><s>Diogen je vjerovao da jednako kao što prehrana i vježbanje mogu stvoriti zdravo tijelo, tako i muzika može donijeti zdravlje umu i liječiti psihičke bolesti.</s><s>Muzika čovjeka prirodno tjera na akciju.</s><s>Diogen se koristi primjerom trube ili sličnog vojnog instrumenta koji vojnika može potaknuti na hrabrost.</s><s>Muzika je stoga umjetnost koja vodi prema vrlini.</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura</s>

<s>Stoički filozofi
Grčki filozofi</s>

