Fotomultiplikator
<s>Fotomultiplikator je vrlo osjetljivi detektor u području vidljivog, ultraljubičastog i bliskog infracrvenog zračenja.</s><s>Električni signal koji nastaje na fotosjetljivom sloju pojačava se do 100 milijuna puta, što omogućava registriranje pojedinačnih fotona.</s><s>Zahvaljujući svojim svojstvima još uvijek se koristi u fizici, astronomiji, medicini i filmskoj tehnici (telekino), iako je u nekim primjenama zamijenjen s poluvodičkim elementima kao što je lavinska fotodioda.</s>

<s>Princip rada 
Fotomultiplikator je elektronska cijev koja se sastoji od fotokatode, više dinoda i anode.</s><s>Na fotokatodi se nalazi materijal niskog ionizacijskog potencijala iz kojeg elektromagnetsko zračenje koje pada na fotokatodu izbija elektrone.</s><s>Nastali elektroni se usmjeravaju prema umnožaču elektrona koji radi na principu sekundarne emisije.</s>

<s>Umnožač se sastoji od više elektroda koje se zovu dinode, a priključene su na električni izvor tako da je svaka na većem pozitivnom naponu u odnosu na prethodnu.</s><s>Elektroni se ubrzavaju u električnom polju i kad dođu do dinode imaju dovoljno energije da iz nje izbiju dodatne elektrone.</s><s>Proces se nastavlja između sljedećih parova dinoda.</s><s>Kad snop elektrona stigne do anode on sadrži veliki broj elektrona (više milijuna), pa se električni impuls koji naprave dolaskom na anodu može detektirati elektroničkim sklopom.</s>

<s>Senzori</s>

