Heyselska tragedija
<s>Heyselska tragedija se dogodila 29. svibnja 1985. godine na stadionu Heysel u Bruxellesu, prije finala Kupa europskih prvaka u nogometu između talijanskog Juventusa i engleskog Liverpoola, kada se, zbog huliganizma, srušio jedan nosivi zid stadiona.</s><s>Poginulo je 39 ljudi, većinom navijača Juventusa.</s><s>Događaj je za posljedicu imao izbacivanje svih engleskih nogometnih klubova iz europskih natjecanja do 1990. godine.</s>

<s>Pozadina događaja</s>

<s>Smatra se da se tragedija dogodila iz osvete navijača Liverpoola za događaje godinu prije u Rimu, nakon finala Kupa prvaka i pobjede Liverpoola nad Romom.</s><s>Romine navijačke skupine su van stadiona Olimpico napale i pretukle brojne Liverpoolove navijače, koji su se vraćali u svoje hotele.</s><s>Godinu dana su kružile glasine da Liverpoolovi huligani Talijanima spremaju osvetu za rimske događaje.</s>

<s>Uvod u tragediju 
Liverpool je 1985. bio najbolja europska momčad, ne samo zbog činjenice da su bili aktualni europski prvaci, odnosno četverostruki u prethodnih osam sezona, već i zbog atraktivnog nogometa i velikih zvijezda Kennyja Dalglisha i Iana Rusha.</s><s>Klub je uvjerljivo izborio finale Kupa prvaka, a dodatni motiv za njegovo osvajanje bila im je činjenica da je gradski rival Everton osvojio englesko prvenstvo, što je značilo da će Liverpool igrati sljedeće sezone u elitnom klupskom natjecanju samo ako pobijedi u finalu protiv Juventusa.</s><s>Liverpoolu bi to bio peti naslov europskog prvaka u 10 godina, čime bi pobjednički pokal dobio u trajno vlasništvo.</s>

<s>Juventus je, s druge strane, bio aktualni pobjednik Kupa pobjednika kupova, imao je u momčadi mnogo talijanskih reprezentativaca, svjetskih prvaka iz Španjolske 1982., tri godine zaredom najboljeg europskog igrača Michela Platinija, veliku zvijezdu Zbigniewa Bonieka te trofejnog trenera Giovannija Trapattonija.</s>

<s>Dvije su se ekipe sastale u siječnju 1985. u Torinu, u prvoj utakmici Europskog superkupa (u kojem su se tada igrale dvije utakmice).</s><s>Juventus je pobijedio 2:0, a uzvrat, zakazan nakon heyselskog finala, nikada nije odigran.</s>

<s>Kobni stadion</s>

<s>Heysel je izgrađen 1930. godine.</s><s>Brojni su upozoravali, između ostalih i Liverpoolov izvršni direktor, da stadion zbog dotrajalosti ne odgovara sigurnosnim i drugim kriterijima za odigravanje finala Kupa prvaka.</s>

<s>Na dan finala na stadionu se tiskalo oko 60 tisuća navijača, od toga po 25 tisuća Talijana i Engleza.</s><s>Veliki broj talijanskih navijača se domogao ulaznica za sektor Z, čime su došli u dodir s najekstremnijim Liverpoolovim navijačima u sektorima X i Y. Belgijska policija je, nakon prve tuče, između sektora Y i Z postavila zaštitnu žičanu ogradu, koju je čuvao manji odred policije.</s><s>Tada su se navijači počeli gađati komadima dotrajalih betonskih tribina.</s>

<s>Sukob je eskalirao kada je veća grupa Liverpoolovih navijača preskočila i probila zaštitnu ogradu, ušavši u sektor Z. Bježeći pred njima, Juventusovi navijači su nagrnuli na vanjski zid stadiona, koji se pod njihovom težinom srušio.</s><s>Poginulo je 39 ljudi, a preko 600 je bilo ozlijeđeno.</s><s>U kaosu koji je uslijedio, navijači Juventusa na drugom kraju stadiona su krenuli u odmazdu prema Liverpoolovim navijačima, sukobivši se s belgijskom policijom koja im se ispriječila na putu.</s><s>Sukob je trajao preko dva sata, čak i nakon što je utakmica počela.</s>

<s>Popis žrtava 
U neredima je poginulo 39 navijača, od čega 32 Talijana, 4 Belgijanca, 2 Francuza i jedan Irac.</s>

<s>Ipak odigrano finale 
Unatoč tragediji, utakmica je odigrana, jer se smatralo da će njezino otkazivanje rezultirati još većim neredima.</s><s>Kapetani obje momčadi, Gaetano Scirea i Phil Neal, apelirali su na navijače da zadrže mir, ali su neredi u manjoj mjeri nastavljeni i nakon prvog sučevog zvižduka, a stadion je bio pod opsadom policije, kojoj je nakon nereda pristiglo pojačanje.</s>

<s>Juventus je pobijedio 1-0, pogotkom Platinija u 56. minuti iz jedanaesterca dosuđenog zbog prekršaja na Bonieku, što je bila pogreška švicarskog suca Daine, jer je prekršaj očigledno bio izvan šesnaesterca.</s>

<s>Rezultat je ostao nepromijenjen do kraja, a vrlo je vjerojatno da je i svojevrsni "osjećaj krivnje" utjecao na Liverpoolovu igru (unatoč tome što su svi igrači bili vrsni profesionalci).</s>

<s>Posljedice 
Heyselska tragedija je prevršila mjeru.</s><s>UEFA je kaznila Engleski nogometni savez i engleske klubove izrazito oštrim, dotad nedosuđenim mjerama u svjetskom nogometu; engleski klubovi su dobili zabranu natjecanja u UEFA-inim kupovima iduće tri godine, a Liverpool čak pet godina; kazne su trebale biti i rigoroznije ako se stanje među navijačima ne dovede u red.</s><s>Budući su vijesti o huliganskim divljanjima u Engleskoj i dalje pristizale, kazna je produljena, tako da su se engleski klubovi opet uključili u UEFA-ina natjecanja tek u sezoni 1990/91.</s>

<s>Kazne nisu bile samo na europskoj razini; i engleska premijerka Margaret Thatcher se odlučila obračunati s huliganstvom u Engleskoj; kazne su znatno postrožene, zatvor za huliganske ispade je postajao automatski, policiji su proširene ovlasti u suzbijanju divljanja, a svi počinitelji izgreda su se morali javljati policiji prije utakmica.</s><s>Uslijedile su zabrane posjeta utakmicama izgrednicima (čak i doživotne), zatvorske kazne su bivale sve dulje, a novčane kazne sve veće.</s><s>Nakon više od deset godina borbe s huliganstvom, postiglo se to da je red na engleskim nogometnim stadionima došao do kazališne razine.</s>

<s>Iako su u povratničkoj sezoni engleski klubovi ostvarili uspjehe, izolacijska kazna je ostavila traga na engleskom klupskom nogometu, kojemu je trebalo petnaestak godina da se oporavi od sankcija.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Video-isječci tragedije</s>

<s>1985
Katastrofe u Belgiji
Fudbal ili nogomet u Belgiji
Bruxelles</s>

