Zef Serembe
<s>Zef Serembe (, 6. mart 1844 – 1901) bio je arbereški lirski pjesnik.</s><s>Sastavio je neke od najboljih pjesničkih zbirki na albanskom jeziku u 19. stoljeću.</s><s>Atmosfera očaja i tragedije koja ga je progonila tijekom života iznova izranja na površinu njegove poezije.</s>

<s>Život
Serembe je rođen u San Cosmo Albaneseu, u kalabrijskoj provinciji Cosenzi, i studirao je na kolegiju sv. Adrijana.</s><s>U ranoj mladosti zaljubio se u djevojku iz rodnog sela, koja je s obitelji emigrirala u Brazil i potom umrla.</s><s>Opsjednut tim gubitkom i mišlju da pronađe barem njezin grob, Serembe je 1874. otplovio prema Brazilu u potrazi za novim životom.</s><s>Uz pomoć preporučnog pisma Dore d'Istrije, primljen je na dvoru Pedra II od Brazila.</s><s>Nakon tamošnje kratke ljubavne veze, razočaran i potišten vratio se u Europu.</s><s>Po njegovom dolasku u Stari svijet u septembru 1875. godine njegova se sreća još jednom okrenula na gore.</s><s>Opljačkan mu je sav novac, vjerojatni u luci Marseilleu, te je bio prisiljen pješice se vratiti u Italiju, a navodno je na putu izgubio mnogo svojih rukopisa.</s><s>U Livornu mu je Demetrio Camarda dao novac za put vlakom do Cosenze.</s><s>Očaj, koji je nesumnjivo proizašao iz kronične depresije ili nekog drugog oblika psihičkog poremećaja, pratio je Serembea kamo god je išao i činio ga usamljenim i nesigurnim.</s><s>Sklonio se u san o zemlji svojih predaka, viziji pokvarenoj realnošću turske okupacije u Albaniji i ravnodušnošću zapadnih sila prema njezinim patnjama.</s><s>U njegovoj emocionalnoj izolaciji, Italija je za Serembea sve više postajala tuđina () Godine.</s><s>1886. posjetio je arbereška naselja na Siciliji, a 1893. putovao u Sjedinjene Države, gdje je živio oko dvije godine.</s>

<s>Svezak njegove poezije na talijanskom jeziku objavljen je u New Yorku 1895. godine.</s><s>Godine 1897. drugi je put emigrirao iz rodne Kalabrije u Južnu Ameriku i pokušao započeti novi život u Buenos Airesu u Argentini.</s><s>Sljedeće godine je se razbolio, i 1901. umro u Sao Paulu u Brazilu.</s>

<s>Djela
Mnoga Serembeova djela (poezija, drama i prijevod Davidovih psalama), koja je neprestano mijenjao i revidirao, bila su izgubljena u nevoljama koje je doživio.</s><s>Za života je objavio sljedeća djela:</s>

<s>Talijanska poezija i izvorne pjesme prevedene s albanskog () na talijanskom i albanskom jeziku, Cosenza, 1883;
 Lirska balada o povratku vojnika (), New York, 1895, pjesme samo na talijanskom;
 Razni soneti (), Napulj, 1890-ih, izuzetno rijetka zbirka od četrdeset i dva talijanska soneta s uvodom, svi nagurani na četiri stranice sitnog tiska;
 Jedna pjesma objavljena je u časopisu Mlada Albanija Zefa Skiroja () 31. marta 1887.godine;
 Trideset i devet njegovih albanskih pjesama, koje je posthumno objavio u Stihovima (, Milano, 1926) njegov nećak Cosmo Serembe.</s>

<s>Druga su djela pronađena u raznim arhivima i rukopisima posljednjih godina, a neke su njegove pjesme doista preživjele usmenim prijenosom među seljanima San Cosmo Albanesea.</s><s>Taj znak njegove popularnosti kod kuće prilično je iznenađujući, s obzirom na činjenicu da je veći dio svog života proveo daleko od rodnog sela.</s>

<s>Književni stil
Mnogi smatraju da se Serembeova poezija, malodušna i melankolična po karakteru, a opet često rodoljubiva i idealistička po nadahnuću, ubraja među najbolje lirsko pjesništvo na albanskom jeziku, barem prije modernog doba.</s><s>Njegove teme kreću se od milozvučnih tekstova o ljubavi do hvalospjeva o njegovoj rodnoj zemlji (bila to Italija, zemlja njegovog rođenja ili Albanija, zemlja njegovih snova), od elegantnih pjesama o prijateljstvu i ljepotama prirode do stihova religiozne inspiracije.</s><s>Među njegovim romantičnim pjesmama nostalgičnog nacionalizma, koje učvršćuju književnu vezu sa sve brojnijom generacijom pjesnika Albanskog narodnog preporoda u 19. stoljeću, nalaze se tekstovi posvećeni njegovoj izgubljenoj domovini, Ali-paši Tepeleni, Dori d'Istriji i Domenicu Mauru.</s><s>Iako je bio patriot, Serembe nije bio intelektualni pjesnik koji bi nam mogao pružiti pjesničku kroniku prošlosti Albanije; bio je pjesnik osjećaja, prvenstveno samoće i razočaranja.</s>

<s>Reference</s>

<s>Vanjske veze
Serembe's works: text, concordances and frequency list (engleski i albanski)</s>

<s>Literatura</s>

<s>Albanski pisci
Italijanski pisci</s>

