Osachi Hamaguchi
<s>Hamaguchi Osachi (Kyūjitai: ; Shinjitai: , also Hamaguchi Yūkō, 1. april 1870 – 26. august 1931) bio je japanski političar koji je u dva navrata - od 1929. do 1930. te 1931. godine - služio kao premijer Japana, te bio istaknuti vođa liberalne stranke Rikken Minseitō.</s>

<s>Hamaguchi je rođen u činovničkoj porodici, a karijeru je nakon diplome na Tokijskom carskom univerzitetu započeo 1895. zaposlivši se u Ministarstvu financija.</s><s>Napredovao je u službi sve dok 1914. nije imenovan zamjenikom ministra financija.</s><s>Priključio se stranci Rikken Dōshikai, a potom stranci Kenseikai kao čiji kandidat je 1915. izabran u japansku Dijetu.</s>

<s>Godine 1924. je postao ministar financija u Katōvoj vladi, te je zadržao u prvoj vladi Wakatsukija, gdje je inzistirao na politici rezova u svrhu poboljšanja financija nakon katastrofalnog potresa Kanto.</s><s>U Wakatsukijevoj vladi je služio i kao ministar vanjskih poslova, a nakon njenog pada je 1927. postao vođa stranke Rikken Minseito.</s>

<s>Premijerom je postao nakon pada Tanakine desničarske vlade 1929. godine.</s><s>U vanjskoj politici je pokušavao odustajati od militarističkih pustolovina u Aziji i Pacifiku i umjesto toga inzistirao na unutrašnjim reformama.</s><s>Taj kurs je ispočetka podržavao i car Hirohito, ali ga je ozbiljno ugrozila Velika ekonomska kriza.</s><s>Hamaguchijevi pokušaji da joj se suprostavi vezivanjem jena uz zlatni standard su završili katastrofom.</s><s>Njegov je položaj dodatno otežala ratifikacija Londonskog pomorskog sporazuma koje ja izazvala neprijateljstvo čak i prema liberalima obično tolerantne Carske mornarice.</s><s>Hamaguchi je brzo postao nepopularan među širokim slojevima stanovništva, ali je posebno bio omražen u ultranacionalističkim krugovima, poput organizacije Aikoku-sha čiji je član  Tomeo Sagoya 14. novembra 1930. godine na njega pokušao izvršiti atentat.</s><s>Hamaguchi je preživio, ali je pri tome teško ranjen i prisiljen odstupiti sa dužnosti, pri čemu ga je zamijenio Kijūrō Shidehara.</s><s>Nakon nekoliko mjeseci je ponovno postavljen za premijera, ali je opet bio prisiljen odstupiti iz zdravstvenih razloga.</s><s>U kratkotrajnom drugom mandatu je bez uspjeha pokušao uvesti žensko pravo glasa u Japanu, pri čemu je glavnu zapreku bio otpor konzervativnih članova gornjeg doma Parlamenta.</s>

<s>Japanski političari
Premijeri Japana
Preživjeli pokušaje atentata</s>

