Rodna kuća Vladislava Skarića
<s>Rodna kuća Vladislava Skarića ili kuća Jeftana Despića, Objekat Muzeja književnosti i pozorišne umjetnosti Bosne i Hercegovine, nalazi se u općini Stari Grad u Sarajevu.</s><s>Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj od 6. do 9. septembra 2011, donijela je odluku da se kuća proglasi za nacionalni spomenikom Bosne i Hercegovine.</s><s>Tu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Martin Cherry, Amra Hadžimuhamedović, Dubravko Lovrenović, Ljiljana Ševo (predsjedavajuća).</s><s>Nacionalni spomenik sastoji se od kuće, dvorišta, vanjskog zida i pomoćnog objekta.</s>

<s>Lokacija 
Rodna kuća Vladislava Skarića smještena je u ulici Sime Milutinovića br. 5, u centru Sarajeva, u dijelu grada nekad poznatom kao Latinluk ili Frenk mahala (kvart dubrovačkih trgovaca).</s>

<s>Historija 
Nema tačnih podataka o vremenu gradnje objekta.</s><s>Pretpostavlja se da kuća datira iz druge polovine 18. stoljeća.</s><s>Prvi vlasnik kuće bila je porodica Skarić, tako da je kuća poznata i kao rodna kuća Vladislava Skarića, poznatog historičara i naučnog radnika,  čija su najznačajnija djela vezana za istoriju Sarajeva, njegov postanak i razvoj.</s><s>Od 1886. godine kuća je u vlasništvu porodice Despić.</s><s>Godine 1919. postaje društvena svojina.</s><s>U kući je od 1961. smješten Muzej književnosti i pozorišne umjetnosti.</s><s>U septembru 1992. u prizemlju Muzeja otvoren je izložbeni prostor galerije "Mak".</s>

<s>Opis 
Kuća ima podrum, prizemlje i sprat s trijemom.</s><s>Dvorište je dijelom kaldrmisano, a dijelom popločano kamenim pločama.</s><s>Od ulice je odijeljena zidom visine 220 cm koji je natkriven dvostrešnim krovom i crijepom kao krovnim pokrivačem.</s>

<s>Sjeverni dio fasade je horizontalno podijeljen na dva dijela.</s><s>Prizemni dio nije malterisan, te je vidljivo pravilno klesano kamenje od kojeg je zid sazidan, dok je spratni dio malterisan i bojen u bijelo.</s><s>Južni dio fasade je zbog pet stubova u prizemlju i pet polustubova na spratu znatno dinamičniji.</s><s>Dva polja, između polustubova gornjeg trijema, otvorena su, dok su dva polja zatvorena.</s><s>Stubovi su međusobno povezani lučno završenim triforama.</s><s>Osim stubova trijema, živosti ovog dijela fasade doprinosi i pet prozorskih otvora na prizemlju sa portalom koji se nalazi u sredini kompozicije, trifora na prvom spratu, te drveno otvoreno stubište sa drvenom ogradom
  
U kući je do danas ostao očuvan dio izvornog namještaja (musanderi, dolaf, peć i ugrađene police).</s><s>Prostor podruma je adaptiran za depo Muzeja 1998. godine i u njemu je moguća regulacija toplote i vlažnosti zraka.</s><s>Građa Muzeja je pohranjena u metalne ormare.</s>

<s>S istočne strane nalazi se ulaz u spomen-sobu Silvija Strahimira Kranjčevića.</s><s>Unutar prostorije nalazi se drveno stepenište kojim se može pristupiti spratu, gdje su spomen-sobe Hasana Kikića i Petra Kočića.</s>

<s>Vanjski izgled zgrade uradila je vajarka Iva Despić, što se ogleda u izradi plastike na fasadi, dekorativnoj plastici oko otvora, na kapitelima stubova u prizemlju i polustubova na spratu.</s>

<s>Kuća je renovirana 1998. i konstrukcija je u relativno dobrom stanju.</s>

<s>Literatura 
 Alija Bejtić, Ulice i trgovi Sarajeva, Muzej grada Sarajeva, Sarajevo, 1973.</s><s>Nedžad Kurto, Sarajevo 1492–1992, "Oko", Sarajevo
 Ibrahim Krzović, Arhitektura BiH 1878–1918, Umjetnička galerija Bosne i Hercegovine, Sarajevo, 1987.</s><s>Vladislav Skarić, "Sarajevo i njegova okolina od najstarijih vremena do austrougarske okupacije", Izabrana djela, knj.</s><s>I, "Veselin Masleša", Sarajevo, 1985.</s>

<s>Reference</s>

<s>Građevine u Sarajevu
Sarajevo</s>

