Masakri u Višegradu
<s>Zločini nad Bošnjacima Višegrada ili masakri u Višegradu je zajednički naziv za masovne zločine ubistava bošnjačkog civilnog stanovništva u Višegradu i istoimenoj općini u Bosni i Hercegovini počinjenog od strane Policije Republike Srpske i Vojske Republike Srpske u proljeće i ljeto 1992. godine tokom etničkog čišćenja Istočne Bosne za vrijeme rata u Bosni i Hercegovini.</s>

<s>Prema dokumentima Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslaviju (ICTY), na osnovu izvještaja o žrtvama, u zločinima koji su se desili u Višegradu i okolini ubijeno je oko 1.600, uključujući oko 600 žena i 119 djece.</s><s>Prema ICTY-ju, Višegrad je bio podvrgnut "jednoj od najopsežnijih i najnemilosrdnijih kampanja etničkog čišćenja tokom rata u Bosni i Hercegovini".</s><s>Prema podacima Centra za istraživanje i dokumentaciju, 1.661 Bošnjak je ubijen u Genocidu u Višegradu.</s>

<s>Okrutnosti zločina počinjenih od strane bosanskih Srba u Višegradu i učinkovitosti s kojom je cjelokupno bošnjačko stanovništvo općine Višegrad ubijeno ili deportovano u 1992. godini, mnogo prije nego se desio genocid u Srebrenici, su opisani kao sažetak genocida nad bošnjačkim stanovništvom Istočne Bosne izvršenog po nalogu lidera bosanskih Srba Radovana Karadžića i njegov potčinjenog generala Ratka Mladića.</s>

<s>Zločini 
Izuzev malog broja onih koji su pobjegli, svi vojno sposobni bošnjački muškarci i mladići iz Višegrada koji nisu uspjeli pobjeći su strijeljani ili na drugi način ubijeni.</s><s>Prema popisu stanovništva iz 1991. godine, Višegrad je imao populaciju od gotovo 21.199 stanovnika od čega oko 50,17% Bošnjaka i 37,94% Srba.</s>

<s>Svaki dan bošnjački muškarci, žena i djeca su ubijeni na mostu Mehmed-paše Sokolovića a njihova tijela su bacana u rijeku Drinu.</s><s>Osim toga, mnogi muškarci i žene bošnjačke nacionalnosti su uhapšeni i zatvoreni na raznim lokacijama u gradu.</s><s>Srpski vojnici su vršili silovanja žena i provodili teror nad civilima.</s><s>Svakodnevno je vršeno pljačkanje i uništavanje imovine a džamije u Višegradu su uništene.</s><s>Srpske snage su upletene u široko rasprostranjeno i sistematsko pljačkanje i uništavanje bošnjačkih domova i sela.</s><s>Obe džamije u gradu su srušene.</s><s>Mnogi od Bošnjaka koji nisu bili zatečeni u kućama i odmah ubijeni, ubijani su na raznim mjestima u gradu, kao i barakama bivše kasarne JNA u Uzamnici, oko 5 kilometara izvan Višegrada dok su neki su bili zatočeni u hotelu Vilina Vlas ili drugim zatočeničkim objektima u okolnom području.</s><s>Hotel Vilina Vlas je služio kao mjesto gdje su bošnjačke žene i djevojke, od kojih mnoge nisu bile starije od 14 godina, dovođene od strane policajaca i pripadnika paravojnih formacija Beli orlovi i Arkanovih i Šešeljevih ljudi i silovane.</s>

<s>6. aprila 1992. godine, jedinice prosrpske Jugoslavenske narodne armije su okupirale Višegrad nakon nekoliko dana borbe.</s><s>Nakon zauzimanja grada, preuzeta je kontrola nad svim opštinskim uredima i formirana je Srpska opština Višegrad.</s><s>19. maja iste godine, JNA je zvanično povukla iz grada.</s><s>Ubrzo nakon toga, lokalni Srbi uz pomoć policije i paravojnih snaga započeli su jednu od najozloglašenijih kampanja etničkog čišćenja čime su etnički očistili grad i općinu od bošnjačkog stanovništva.</s>

<s>Vladajuća Srpska demokratska stranka je proglasila Višegrad "srpskim" gradom.</s><s>Svi nesrbi su izgubili posao te su započela ubistva.</s><s>Srpske snage (ponekad se referiraju sa Belim orlovima i "Osvetnicima", povezani s Vojislavom Šešeljem, vođom srpske ultranacionalističke Srpske radikalne stranke) napale su i uništile nekoliko bošnjačkih sela.</s><s>Veliki broj nenaoružanih civila Bošnjaka u Višegradu je ubijeno zbog njihove etničke pripadnosti.</s><s>Stotine Bošnjaka je ubijeno u nasumičnoj pucnjavi.</s>

<s>Ubistva na mostu 
Prema svjedočenju preživjelih i izvještajima UNHCR-u od strane bosanske vlade, sa mosta Mehmed-paše Sokolovića su u rijeku Drinu bacana tijela mnogih bošnjačkih muškaraca, žena i djece koji su ubijeni oko grada i na poznatom mostu Mehmed-paše Sokolovića.</s><s>Iz dana u dan, dovoženi su kamioni sa bošnjačkim civilima i od strane srpskih paravojnih snaga odvođeni do mosta i obale, istovarani i nakon udaraca ili pucnjeva bacani u Drinu.</s>

<s>Dana 10. juna 1992. godine, Milan Lukić je došao u fabriku Varda i priveo sedam muškaraca Bošnjaka a potom ih odveo do obale rijeke Drine, ispred tvornice, gdje ih je postrojio.</s><s>Potom ih je strijeljao naočigled brojnih posmatrača, uključujući i suprugu i kćerku jedne od žrtava, Ibrišima Memišević.</s><s>Svih sedam muškaraca je ubijeno.</s>

<s>Spaljivanje živih u Pionirskoj i na Bikavcu 
14. juna 1992. godine grupa od 70 civila Bošnjaka, uglavnom iz sela Koritnik, zatvoreni su u jednoj kući u Pionirskoj ulici.</s><s>Neke od žena su izvedene i silovane prije nego što su ih vratili u kuću.</s><s>U kuću je ubačena bomba koja je ubila neke od zatvorenih.</s><s>Potom je kuća zapaljena, a stanari su ostavljeni da izgore u kući.</s><s>59 ljudi je poginulo a samo nekolicina ih je preživjela.</s><s>Svi od preživjelih koji su još uvijek živi došli su pred Sudsko vijeće ICTY-a da svjedoče na suđenju Lukićima.</s>

<s>Na Bikavcu 27. juna 1992. godine oko 70 bošnjačkih civila su pod prisilom zatvoreni u jednu sobu jedne kuće u naselju Bikavac, u blizini Višegrada.</s><s>Nakon što su opljačkali zarobljene, kuća je zapaljena i svi su živi spaljeni.</s><s>Pretresno vijeće je zaključilo da je ubijeno najmanje 60 bošnjačkih civila.</s><s>Zehra Turjačanin svjedočila je u vezi s ovim incidentom:</s>

<s>{{Citat|Bilo je mnogo djece u toj kući, to je tako tužno, kazao je svjedok i dodao da je najmlađe dijete imalo manje od godinu danaživota.</s><s>Većina zatvorenih su bile mlađe žene s djecom, a bilo je i nekih starijih muškaraca i žena također.</s><s>Srpski vojnici su prvo kamenjem porazbijali prozore, a zatim su ubacivali ručne bombe.</s><s>Nakon nekog vremena, pucali su u zatvorene i zapalili kuću.</s><s>Ljudi su živi spaljeni, svi su vikali; jednostavno ne mogu opisati ono što sam tada čula, rekla je svjedokinja.</s><s>Kada je vatra zahvatila odjeću svjedokinja i jedne od njenih sestara uspjele su doći do vrata, ali su ona bila blokirana: teška garažna vrata su bila zabarikadirana izvana.</s><s>Međutim, uspjela je da se nekako izvuče kroz mali otvor na vratima dok je njena sestra ostala unutra.</s><s>Dok je trčala prema kućama na Mejdanu, svjedokinja je vidjela srpske vojnike kako leže u travi i piju.}}</s>

<s>Zločin u Pakleniku</s>

<s>14. juna 1992. godine desetina Bošnjaka su izdvojeni iz oranizovanog konvoja civila koji je napuštao Višegrad i sistematski su pobijeni slijedeći dan od strane pripadnika višegradske brigade, u zločinu poznatom kao zločin u Pakleniku.</s><s>Oko 50 bošnjačkih civila je ubijeno, a njihova tijela su bačena u jamu zvanu Propast.</s><s>Jedini preživjeli, Ferid Spahić, bio je ključni svjedok u suđenju Mitru Vasiljeviću i Nenadu Tanaskoviću.</s>

<s>Zločin u Barimu 
Augusta 1992. godine Vojska Republike Srpske napala je naselje Barimo, spaljena je cijelo selo i vjerski objekti.</s><s>Ubijeno je ukupno 26 bošnjačkih civila.</s><s>Veliki broj ubijenih su bile žene i djeca.</s><s>Najstarija žrtva je bila Halilović Hanka, rođena 1900. godine, a najmlađi Bajrić Fadila Emir, rođen 1980. godine.</s>

<s>Otkopavanja ostataka tijela žrtava iz jezera Perućac</s>

<s>U julu i augustu 2010. godine, nakon što je ispuštena voda iz akumulacije hidroelektrane Bajina Bašta, u jezeru Perućac su pronađeni ostaci tijela mnogih civila stradalih u zločinima u i oko Višegrada ratne 1992. godine.</s><s>Amor Mašović vjeruje da je bilo više od 2.000 tijela u jezeru, što ga čini najvećom masovnom grobnicom na Balkanu.</s><s>Do 23. septembra 2010. godine izvađeno je 373 tijela, od kojih vjerovatno najveći broj žrtava zločina u Višegradu, prije nego je otpočelo ponovno punjenje akumulacije 26. septembra.</s><s>Mnogi volonteri su se pridružili službenim timovima u potrazi za tijelima, ali su srpske vlasti, kritikovane od strane Mašovića za ometanje rada, bile uporni da se brana zatvori i dovede u funkciju prije nego su radovi na otkopavanju svih tijela žrtava bili završeni.</s>

<s>Eliticid</s>

<s>Eliticid se definiše kao sistematsko ubijanje političkog i ekonomskog rukovodstvo neke zajednice, tako da se dotična zajednica ne može regenerisati.</s><s>Nakon što je JNA okupirala Višegrad, srpski Krizni štab'' (kojeg je vodila SDS) je pruzeo kontrolu nad općinom.</s><s>Vodeći bošnjački intelektualci, politički lideri i aktivisti, članovi Islamske vjerske zajednice i policajci su protjerani sa posla, hapšeni, zatvarani, pozivani na "informativne razgovore", ili držani u kućnom pritvoru.</s><s>Zvaničnici srpske policije su srpskim paravojnim grupama dali liste Bošnjaka koji su imali vatreno oružje.</s><s>Paravojne formacije su potom odlazile do svakog pojedinačno i tražili oružje.</s><s>Bošnjački intelektualci su sistematski ubijani.</s>

<s>Suđenja</s>

<s>1996. godine, Milan Lukić, Sredoje Lukić i Mitar Vasiljević su optuženi od strane Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslaviju u Hagu za progon kao zločin protiv čovječnosti i "istrebljenje značajnog broja civila, uključujući žene, djecu i starije osobe." U svoju presudi Tribunal je zaključio da su Lukić i njegovi vojnici možda ubili hiljade ljudi u periodu između 1992. i 1993. godine.</s>

<s>Dragutin Dragićević izdržava 20-godišnju zatvorsku kaznu, Đorđe Šević je osuđen na 15 godina, dok su druga dvojica osuđeni na kazne do 20 godina u odsustvu, Milan Lukić, koji je u međuvremenu uhapšen i izručen Haškom tribunalu i Oliver Krsmanović, koji je još uvijek bjegunac.</s><s>Haški tribunal je osudio Mitra Vasiljevića na 15 godina zatvora zbog zločina protiv čovječnosti.</s><s>Međunarodni krivični sud za bivšu Jugoslaviju i Sud Bosne i Hercegovine je obradio slijedeće slučajeve ratnog zločina u Višegradu:</s>

<s>Milan Lukić (doživotna kazna)  
 Sredoje Lukić (30 godina) 
 Mitar Vasiljević (15 godina)
 Boban Šimšić (14 godina)  
 Željko Lelek (13 godina)  
 Momir Savić (18 godina) 
 Nenad Tanasković (12 godina, 8 godina nakon žalbe) 
 Novo Rajak (14 godina)  
 Oliver Krsmanović (pod optužbom)</s>

<s>Povezano 
 Bosanski genocid
 Masakri u Foči
 Koncentracioni logor Uzamnica
 Zločin u Barimu
 Zločin u Bosanskoj Jagodini
 Zločin u Pakleniku
 Milan Lukić
 Mitar Vasiljević
 Momir Savić
 Željko Lelek</s>

<s>Reference</s>

<s>Vanjski linkovi</s>

<s>Sjećanja na zločine u Višegradu 
Ratni zločini u Višegradu</s>

<s>Zločini u ratovima u bivšoj Jugoslaviji
Rat u Bosni i Hercegovini
Višegrad</s>

