Philipp Otto Runge
<s>Philipp Otto Runge (Wolgast, 23 juli 1777. – Hamburg, 2 decembar 1810.), njemački slikar i crtač perioda romantizma.</s><s>Kasno je započeo svoju karijeru i umro je mlad, ali ipak se smatra jedan od najvažnijih njemačkih slikara romantizma.</s>

<s>Život i djelo</s>

<s>Rođen je Wolgastu, u zapadnoj Pomeraniji tada još pod švedskom vladavinom 1777., kao deveto od jedanaestero djece u obitelji brodograditelja.</s><s>Kao dijete bio je boležljiv te je često izostajao iz škole, a već u ranoj dobi od majke je naučio škarama izrezivati siluete i to je radio cijelog svog života.</s><s>Godine 1795. započeo je šegrtovanje u trgovačkom poduzeću svog starijeg brata Daniela u Hamburgu.</s><s>U 1799.</s><s>Daniel odlučuje financijski podržati njegov studij slikarstva pod vodstvom Jensa Juela na Akademiji u Copenhagenu.</s><s>Godine 1801.</s><s>Runge se seli Dresden kako bi nastavio studije gdje upoznaje značajne slikare tog doba, kao što su Caspar David Friedrich, Ludwig Tieck, ali i njegova buduća supruga Pauline Bassenge.</s><s>Započinje također detaljno proučavati spise Jakoba Boehmea njemačkog mistika iz 17. vijeka.</s><s>Godine 1803., za posjeta Weimaru, Runge neočekivano upoznaje Johanna Wolfganga Goethea i oni postaju dobri prijatelji, tim više što su dijelili zajednički interes za boju i umjetnost.</s>

<s>Godine 1804. vjenča se i seli se sa svojom suprugom u Hamburg.</s><s>Zbog ratne opasnosti tokom Napoleonove opsade Hamburga oni se sele 1805. u u njegovu rodnu kuću u Wolgastu gdje žive do 1807.</s><s>Tokom 1805.</s><s>Rungeovo dopisivanje s Goetheom u vezi umjetničkog stvaranja i boje postaje intenzivnije.</s><s>Nakon povratka u Hamburg 1807., on i njegov brat Daniel osnivaju novo poduzeće u kojemu će Philipp ostati raditi cijeli život.</s><s>Iste godine on razvija koncept sfere boja.</s><s>Godine 1808. pojaćao je svoj rad na boji, uključujući i eksperimente miješanja boja na disku.</s><s>Objavljuje također pisane verzije narodnih bajki Ribič i njegova žena i Bademovo stablo, kasnije uključene u zbirku priča braće Grimm.</s><s>Godine 1809.</s><s>Runge završava svoj rad na pisanom djelu Farben-Kugel (sfera boja), kasnije objavljenom 1810. u Hamburgu.</s><s>Iste godine, već ozbiljno obolio od tuberkuloze, Runge slika još jedan autoportret, kao i portret svoje obitelji i svog brata Daniela.</s><s>Zadnje od njegovo četvero djece rođeno je dan poslije njegove smrti.<ref>Runge, P. O. 1840/41, Hinterlassene Schriften', 2. sveska., D. Runge, ed., Hamburg: Perthes.'</ref></s>

<s>Runge je duboko kršćanski i mistično orijentiran, te je u svojim likovnim djelima pokušavao izraziti koncept harmonije univerzuma kroz simbolizam boje, oblika i brojeva.</s><s>Smatrao je plavu, žutu i crvenu boju simbolima hrišćanskog Trojstva i izjednačio plavu s Bogom Ocem i noći, crvenu s jutrom, sumrakom i Isusom i žutu s Duhom Svetim (Runge 1841., I, str. 17).</s><s>Pisao je također poeziju a pri kraju života planirao je seriju od četiri slike naslovljene Doba dana, smišljene da budu izložene u posebnoj zgradi gdje će se moći razgledati isključivo uz pratnju muzike i čitanje poezije.</s><s>Ovaj je pristup bio vrlo raširen među umjetnicima romantizma, koji su pokušavali dostići vrhunac "totalne umjetnosti", ili fuzije svih oblika umjetnosti.</s><s>Godime 1803.</s><s>Runge je već izradio grafike velikog formata na bazi serije crteža Doba dana koje su imale veliki prodajni uspjeh i predstavljeni su i Goetheu.</s><s>Runge je naslikao dvije verzije Jutra (danas u Kunsthalleu u Hamburgu), ali druga doba dana nisu prešla fazu crteža.</s><s>"Jutro" je predstavljalo početak nove vrste slikanja pejzaža u kojem se snažno oslikavaju emocije i religijski doživljaj.</s>

<s>Runge je također bio jedan od najznačajnjih njemačkih portretista svog perioda; mnogi njegovi portreti se danas nalaze u Hamburgu.</s><s>Njegov je stil krut, oštar i intenzivan, na momente gotovo naivan.</s>

<s>Runge i boja</s>

<s>Rungeov interes za boju bio je prirodni ishod njegovog rada kao slikara i njegovog istraživačkog uma.</s><s>Među njegovim prihvaćenim principima bio je da "koliko je poznato, postoje samo tri boje, žuta, crvena i plava" (pismo Goetheu od 3. jula 1806.).</s><s>Njegov cilj je bio izgradnja kompletnog svijeta boja mješanjem triju osnovnih, ili međusobno ili zajedno s bijelom i crnom bojom.</s><s>U istom opširnom pismu, Runge je prilično detaljno objašnjavao njegov pogled na red boja i skicirao je krugove s mješavinama boja, gdje tri primarne boje formiraju jednakostranični trokut, a s njihovim komplementarnim bojama formiraju šesterokut.</s><s>Došao je do koncepta sfere boja negdje oko 1807., sudeći prema pismu Goetheu od 21. novembra iste godine, tako da je proširio njegov krug boja u sferu, s bijelom i crnom bojom smještenima na polovima.</s><s>Tijelo miješanja boja u obliku dvostruke trostranične piramide već je bio predložio Tobias Mayer 1758., što je Runge znao.</s><s>Njegovo proširenje tog geometrijskog tijela na kuglu imalo je više idealističke razloge nego logičku potrebu.</s><s>Njegovim eksperimentima s diskovima miješanja boja iz 1807., nadao se doći do naučnih temelja za oblik kugle.</s><s>Ohrabren od Goethea i drugih njegovih prijatelja, napisao je naučni rad 1808. u kojem opisuje svoju sferu boja, naknadno objavljenog u Hamburgu 1810.</s><s>Osim opisa sfere boja u radu se nalazi ilustrirani esej o pravilima harmonije boja i jedan o bojama u prirodi kojeg je napisao njegov prijatelj Henrik Steffens.</s><s>Ručno oslikane ilustracije prikazuju dva različita pogleda na sferu boja i horizontalne i vertikalne presjeke s prikazom unutrašnjosti (vidi sliku lijevo).</s><s>Rungeova rana smrt ograničila je utjecaj njegovog djela.</s><s>Goethe, koji je pročitao rukopis prije njegovog objavljivanja, spomenuo ga je u svojem djelu Farbenlehre'' ("teorija boja") iz 1810. kao "uspješan završetak ove vrste istraživanja." Djelo je ubrzo zasjenjeno novim hemisfernim sistemom Michela Eugènea Chevreula iz 1839.</s><s>Sistem sferičnog rasporeda boja patentirao je 1900 Albert Henry Munsell, ali je ubrzo bio zamijenjen iregularnim oblikom tijela.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>P. O. Runge, umjetnik
 Radovi u Web Gallery of Art
 Tekst P. F. Schmidta "Philipp Otto Runge; sein Leben und sein Werk", Leipzig: Insel Verlag 1923.</s><s>Runge-Haus u Wolgastu
 Engleski prijevod "Farben-Kugel" i dodatni materijal
 Njemački majstori 19. vijeka: Slike i crteži Savezne Republike Njemačke, katalog izložbe u The Metropolitan Museum of Art s potpunim tekstom, sadrži i tekst o Philippu Ottu Rungeu (br. 70.-73.)</s>

<s>Njemački slikari
Slikari romantizma</s>

