Nynorsk
<s>Nynorsk (ISO 639-3: nno; u prijevodu novonorveški) po jednoj klasifikaciji jedan od nekadašnjih pet zapadnoskandinavskih jezika,  sjevernogermanske skupine koji u pismu koristi oko 10–20% stanovništva Norveške.</s><s>Jedan je od dva člana norveškog makrojezika.</s><s>Nastao je sredinom 19. stoljeća na temelju starijih dijalekata a njegovom stvaranju doprinjeo je Ivar Andreas Aasen, autor značajnih djela poput Det norske folkesprog grammatik ili "Gramatika norveških dijalekata" (1848; Grammar of the Norwegian Dialects) i Ordbog over det norske folkesprog ili "Rječnik norveških dijalekata" (1850; Dictionary of the Norwegian Dialects).</s><s>Naziv nynorsk prihvaćen je 1929. a do tada je nazivan landsmål (nacionalni jezik).</s>

<s>Razlike između bokmåla i nynorska nisu prevelike.</s><s>Prvi se oslanja na već dugo korišteni pravopis preuzet iz danskog jezika (a samim time ne predstavlja vjerodostojnu presliku norveškog načina izgovora), dok nynorsk pokušava istaknuti razlike između danskog i norveškog.</s><s>Unatoč tome, bokmål i dalje prevladava u pisanom jeziku, dok u govoru, većina Norvežana govori dijalektima (koji su češće bliži nynorsku nego bokmålu), čak i u službenim situacijama.</s>

<s>Vidi 
 bergensk
 bokmål
 høgnorsk
 innlandsmål
 landsmål, allmogespråk, bygdemål, dialekt
 folkmål
 nordnorsk
 norsk
 østnorsk
 riksmål
 samnorsk
 stasjonsspråk
 trøndersk
 vestnorsk</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske poveznice 
Ethnologue (16th)</s>

<s><noinclude></s>

<s>Germanski jezici
Jezici Norveške
Jezici po abecedi</s>

