Alan MacDiarmid
<s>Alan Graham MacDiarmid (Masterton, 14. travnja 1927. – Drexel Hill, PA, 7. veljače 2007.) je bio novozelandsko-američki kemičar i jedan od trojice dobitnika Nobelove nagrade za kemiju 2000. godine.</s>

<s>Rođen je u Mastertonu 1927. godine kao jedno od petero djece, trojice braće i dvaju sestara, u relativnoj siromašnoj obitelji.</s><s>Interes za kemiju razviju je u desetoj godini života, nakon čega je intenzivno čitao o njoj u raznim knjigama.</s><s>Godine 1943. položio je prijemni ispit i upisao se na Univerzitet Novog Zelanda, gdje je uspješno završio studije, radeći istovremeno kao demonstrator i kasnije kao asistent.</s><s>Godine 1949., u časopisu Nature objavljuje svoj prvi znanstveni rad.</s><s>Nakon što je diplomirao kao najbolji u generaciji, MacDiarmid je dobio Fulbrightovu stipendiju i otišao na Univerzitet u Madisonu, Wisconsin, gdje je 1952. godine stekao magisterij iz anorganske kemije; sljedeće godine je stekao doktorat na Cambridgeu, također iz anorganske kemije, a 1955. godine je stekao drugi doktorat.</s>

<s>MacDiarmid je jednu godinu radio kao profesor na Univerzitetu St Andrews, nakon čega je otišao na Univerzitet u Pennsylvaniji, gdje je 1964. godine postao redoviti profesor.</s><s>Na Pennu će raditi punih 45, a u prvoj fazi rada će intenzivno proučavati silicij.</s><s>Godine 2002. postao je i nastavnik na Teksaškom univerzitetu u Dallasu.</s>

<s>Njegov najznačajniji rad tiče se otkrića i razvoja vodljivih polimera, plastičnih materijala koji provode elektricitet.</s><s>MacDiarmid je surađivao s japanskim naučnikom Hidekijem Shirakawom i američki naučnikom Alanom Heegerom na otkriću da plastika, nakon određenih modifikacija, ipak može provoditi struju.</s><s>Otkriće je naišlo na brojne praktične primjene, a njih su trojica 2000. godine podijelili Nobelovu nagradu za kemiju.</s>

<s>MacDiarmid je za života objavio preko 600 znanstvenih radova i registrirao preko 20 patenata.</s><s>Bio je nudist i smatrao je sebe obožavateljem Sunca.</s><s>Ženio se dva puta; prvi put 1954. godine s Marian Mathieu (preminula 1990.), s kojom je imao četvero djece, a drugi put 2005. godine s Gayl Gentile (preminula 2014. godine).</s><s>Pred kraj života je obolio od sindroma mijelodisplazije.</s><s>Početkom veljače 2007., MacDiarmid je planirao povratak na Novi Zeland, međutim je pao niz stepenice u svom domu u Pennsylvaniji i preminuo 7. veljače 2007. godine.</s><s>Pokopan je na lokalnom groblju u Drexel Hillu.</s>

<s>Vanjske poveznice</s>

<s>Biography on Nobel Prize website
MacDiarmid Nobel Prize lecture
McDiarmid Institute Web Site
 from the Dictionary of New Zealand Biography
Photograph, Biography and Bibliographic Resources, from the Office of Scientific and Technical Information, United States Department of Energy
MacDiarmid's Page at The University of Texas at Dallas 
MacDiarmid's page at the University of Pennsylvania
New Zealand Edge biography 
List of MacDiarmid's publications 
Interview with Alan MacDiarmid Freeview video provided by the Vega Science Trust.</s><s>Kiwi Nobel winner MacDiarmid dies 
Alan MacDiarmid Image Collection Finding Aid at the Othmer Library, Chemical Heritage Foundation</s>

<s>Novozelandski naučnici
Američki hemičari
Nobelovci za hemiju</s>

