Mi smo Crkva
<s>Mi smo Crkva (eng.: International Moviment We Are Church (IMWAC)) međunarodni je pokret katoličkih progresivista osnovan nakon skupljanja potpisa u korist manifesta "Apel naroda Božjega" nakon što su bila iznevjerena očekivanja i nade pokrenute Drugim vatikanskim saborom.</s><s>Ovaj apel upućen je Ivanu Pavlu II. kojim se zatražila obnova Katoličke Crkve.</s>

<s>Nastanak pokreta
U proljeće 1995. kada je Katoličku Crkvu u Austriji potresala izrazito teška situacija, na zamisao jednog vjeroučitelja iz Innsbrucka, nastao je improvizirani manifest "Apel naroda Božjega" koji je predan na potpis lokalnim katoličkim zajednicama.</s><s>Podrška tekstu bila je iznad očekivanja te se brzo proširila dok je izuzetno velik broj potpisa prikupljen u Njemačkoj.</s>

<s>Dobro poznati zahtjevi apela svodivi su u prvom redu na traženje što veće demokracije i pluralizma unutar Crkve dok se s druge strane tražio obrat u pogledu stavova o braku i seksualnosti, a osobito kad je riječ o crkvenim službama (izborni celibat za svećenike, pitanje homoseksualnosti, položaj žene u Crkvi itd.).</s>

<s>Val podrške apelu u Europi nije bio svugdje jednako snažan, što zbog objektivno različitih situacija, što zbog činjenice da je hijerarhija odmah reagirala porukama proglasivši navedenu inicijativu kamenom smutnje.</s>

<s>Apel se pojavio u Italiji 1996. i podržan sa više od 35 000 potpisa.</s><s>Tom prilikom austrijskom je tekstu pridodano novo poglavlje kojim se zahtijevala veća angažiranost Crkve za mir u svijetu, za pravdu i za očuvanje okoliša.</s><s>Apel je bio unutarcrkvenog karaktera i fokusirao se na pastoralne probleme tražeći veću primjenu Biblije.</s><s>Nikada nije osuđivan za herezu iako je dovodio u pitanje crkvenu praksu i običaje.</s>

<s>Ignoriranje apela
Apel je u potpunosti bio zanemaren od strane Pape.</s><s>Niti jedna njegova točka nije uzeta u razmatranje.</s><s>U rujnu 1997. oko 500 predstavnika iz cijele Europe sastalo se u Rimu i tom prilikom uručilo pred Brončanim vratima u Vatikanu 2 500 000 prikupljenih potpisa.</s><s>Ovaj jedinstveni čin imao je velik odjek u međunarodnim medijima dok je u Italiji prošao potpuno nezapažen.</s><s>Tek je u Austriji apel imao određeni učinak: u studenom 1998. održao se susret pod nazivom "Dijalog za Austriju", crkveni skup u kojem su sudjelovale sve realnosti Crkve sa značajnom ulogom Wir Sind Kirche (Mi smo Crkva).</s><s>Tom su prilikom bili usvojeni brojni prijedlozi poput onoga o ženskom đakonatu, zaređenju oženjenih, o slobodi odgovornosti bračnih parova glede regulacije začeća te uloge krajevnih crkava u izboru mjesnog biskupa.</s><s>Mjesec dana kasnije Ivan Pavao II. sazvao je austrijske biskupe u Rim te kategorički prekinuo svaku vrstu razgovora o tim pitanjima.</s><s>Poruka je svima bila više nego jasna, te se dijalog o točakama apela morao pomaknuti na lokalnu razinu.</s><s>Tako je nastala nova složena situacija bez ikakve komunikacije od strane crkvenog vrha</s>

<s>Neki od potpisnika pomislili su da treba čekati novi pontifikat (koji se tada nije činio dalek) i vratiti se ustaljenom crkvenom životu, drugi su se udaljili izgubivši vjeru u reformu Crkve te su pronašli utočište u individualnom obliku vjere koji se temelji na Evanđelju ili u malim zajednicama.</s><s>U međuvremenu je već bio oformljen u studenom 1996. pokret "Mi smo Crkva" (eng. International Moviment We Are Church (IMWAC)), plod manifesta "Apel naroda Božjega".</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske veze
Mi smo Crkva, pristupljeno 7. august 2014.</s><s>IMWAC, pristupljeno 7. august 2014.</s>

<s>Katoličanstvo</s>

