Nacionalni park Una
<s>Nacionalni park „Una“ se nalazi na krajnjem zapadnom dijelu Bosne i Hercegovine.</s><s>To je jedinstvena prirodna cjelina, koja se prostire dolinom gornjeg toka rijeke Une, donjeg toka rijeke Unac, desne pritoke Une sve do rječice Krke, a obuhvata i orografske padine Plješivice, Grmeča i Osječenice.</s><s>Područje Nacionalnog parka je na teritoriji opština: Bihać, Bosanski Petrovac i Drvar.</s>

<s>Rezultati Studije izvodljivosti su neosporno dokazali potrebu za zaštitu područja što je prihvaćeno od strane organa vlasti u BiH donošenjem Zakona o Nacionalnom parku „Una“ 2008 godine.</s>

<s>Zakonom o NP Una se štiti prostor ukupne veličine 19.800 ha, od čega u režimu stroge i usmjerene zaštite ukupno 13.500 ha, a u režimu usmjerenog razvoja oko 6300 ha.</s><s>Unutar područja stroge i usmjerene zaštite po posebnom režimu dopuštaju se i određene tradicionalne privredne djelatnosti.</s><s>U području usmjerenog razvoja dopušten je razvoj tradicionalnih i nekih zatečenih privrednih djelatnosti, te turizma, uz uslov da su svi usklađeni s lokalnim specifičnostima i vrijednostima.</s>

<s>Rijeke 
Posebnost za rijeku Unu je izrazita dužina njenog «sedrotvornog» toka, s cijelim nizom pratećih fenomena (sedrenih pećina, sedrenih ostrva, barijera i slapova), te s posebnim oblicima kotlina (Martin Brod, Kulen Vakuf, Klisa, Lohovo) i klisura kanjonskog tipa, uzvodno i nizvodno od Martin Broda te nizvodno od Štrbačkog buka.</s><s>U ovom dijelu Una nosi obilježja planinske rijeke sa slapovima: veliki vodopad u Martin Brodu, Štrbački buk, Troslap, Dvoslap i Ripački slap.</s><s>Niz Martinbrodski vodopad i Štrbački buk voda se obrušava niz nekoliko manjih i većih slapova gradeći jedinstvene sedrene tvorevine.</s><s>U Uni je posebno interesantan živi svijet koji i sam pridonosi stvaranju sedrenih tvorevina.</s><s>Mahovine - briofite su svojom građom pogodne za zadržavanje istaloženog kalcita, čineći tako neizostavnu kariku u procesu stvaranja i rasta sedrenih tvorevina.</s>

<s>Vodopad u Martin Brodu ima sedrenu barijeru visoku 54 m, a preko nje se prelijeva prosječno 63 m3/s vode.</s><s>U okviru projekta prekogranične saradnje "Una – izvor života", koji je finansira Evropska unija (EU) rekonstruisani su prilazni mostovi i vidikovac na slapovima.</s><s>Time su slapovi, kao jedinstvena prirodna atrakcija, prilagođeni za sigurniji prihvat posjetilaca i potpuniji doživljaj cjelokupnog ambijenta.</s><s>Unac je rijeka karakteristična po tipu kraškog toka, posebno u njenom donjem dijelu, na kojem kroz kanjonski dio više puta ponire i izvire, posljednji put na Crnom vrelu, koje po svojim karakteristikama i ljepoti spada u poseban prirodni fenomen.</s><s>Ljeti zna u jednom dijelu presušiti, zbog smanjenog dotoka vode iz okolnih šumskih potoka, ostavljajući iza sebe mala jezera prepuna ribe.</s><s>Taj dio puta Unac teče kao ponornica, izvirući zadnji put iz Crnog vrela, oko 3 kilometra prije ušća u Unu.</s>

<s>Krka je riječica dužine 5 km kao granična rijeka sa Hrvatskom, cijelim svojim tokom protiče kroz Nacionalni park.</s><s>Izvire podno zaravni na kojoj se prostire selo Mali Cvjetnić gdje se pored izvora nalazi i stari mlin.</s>

<s>Flora i fauna 
Na ovom području se nalaze brojne rijetke i endemične vrste biljaka: lincura (Gentiana lutea), pjegava lincura (Gentiana punctata), runolist (Leontopodium alpinum Cass.), klekovina bora (Pinus mugo).</s><s>Endem je i unska zvončika (Campanilla unensis) koja je ime dobila upravo po rijeci Uni kao i bosanska perunika (Iris reichenbachii Heuffel var.</s><s>Bosniaca) koja raste na suhim livadama i pašnjacima na karbonatnim i serpentinskim stijenama sa plitkim zemljištem.</s><s>Bosanska perunika je endem centralnih i jugoistočnih Dinarida.</s>

<s>Fauna Nacionalnog parka "Una" po svim svojim karakteristikama je možda i najraznovrsnija u ovom dijelu Europe.</s><s>Na području Nacionalnog parka zabilježeno je više od 120 vrsta ptica.</s><s>Prisutno je 12 vrsta gmazova iz dvaju redova: kornjače (Chelonia) i ljuskaši (Squamata).</s><s>U rijekama je 15 vrsta riba.</s>

<s>Među 60-ak prisutnih vrsta sisavaca koji nastanjuju područje Nacionalnog parka 9 pripada kukcojedima (Insectivora), 16 šišmišima (Chiroptera), 13 zvijerima (Carnivora), 3 redu parnoprstaši (Arctiodactyla) 17 glodavcima (Rodentia) i 1 redu dvojezupci (Lagomorpha).</s>

<s>Historija 
Ovaj prostor je i u kulturno-povijesnom smislu područje koje obiluje bogatim naslijeđem arheoloških nalazišta i povijesnih spomenika, a poseban položaj tog prostora na tranzitnom pravcu prema moru doveo ga je u prošlosti pod utjecaje mnogih kultura, od kuda potječu bogata arheološka nalazišta, ostaci srednjovjekovnih utvrda i sakralnih objekata različitih vjera i kultura.</s><s>Značajno kulturno bogatstvo na samoj granici Nacionalnog parka jesu sojenička naselja kao i drugi ostaci locirani na području današnjeg naselja Ripač, datirani od X do kraja IV stoljeća stare ere.</s><s>Ovo mjesto udaljeno je od grada Bihaća 7 kilometara.</s><s>Ilirsko pleme Japodi su na ovom prostoru ostvarili različita kulturna dostignuća počevši od intenzivnijeg razvoja figuralike pa do pravljenja sojeničkih naselja koja su postala glavno obilježje Ripča.</s><s>Takva naselja predstavljaju rijetku pojavu ne samo na prostoru Balkana nego i cijele Evrope, jer je ovaj tip naselja uglavnom karatkterističan za prostor sjeverne Evrope.</s>

<s>Spomenici kulture 
Srednjovjekovni grad Rmanj je podignut krajem 14- ili početkom 15. vijeka na ušću Unca u Unu.</s><s>Po zapisima iz 1396 god. ovaj se grad nazivao Konuba.</s><s>Gradski bedemi su porušeni do temelja, a sačuvala se samo obla Milančeva kula, visoka oko 10 metara.</s>

<s>Pravoslavni manastir Rmanj u Martin Brodu, važno je duhovno središte na tromeđi Bosne, Like i Dalmacije).</s><s>Narodna tradicija pripisuje njegovo podizanje Katarini Branković (1418/19-1492) - kćerki srpskog despota Đurđa Brankovića, a ženi grofa Urliha II Celjskog.</s>

<s>Orašac je srednjovjekovni grad koji je pripadao Humskoj župi, a kasnije osmanski grad u sastavu Ostrovičke kapetanije i nalazi se na strmom brežuljku iznad istoimenog mjesta.</s>

<s>Srednjovjekovni grad Ostrovica izgrađen je u 15. stoljeću na prahistorijskoj gradini.</s><s>Nalazio se u župi Lapac, a pripadao je Karlovićima.</s><s>U srednjem vijeku bio je to najutvrđeniji grad u gornjem toku rijeke Une.</s><s>U decembru 1523. godine grad je potpao pod osmansku upravu.</s>

<s>Reference</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Nacionalni park Una</s>

<s>Nacionalni parkovi u Bosni i Hercegovini
Nacionalni park Una
Unsko-sanski kanton</s>

