Yunus Emre
<s>Yunus Emre (Anadolija, oko 1238. – oko 1320/1328.) je bio turski pjesnik.</s>

<s>Život i djelo 
Rođen je i živio je u Anadoliji, mada je njegova biografija obavijena legendom.</s><s>Prema prvim pisanim biografskim izvorima, Yunus je bio siromašan žitelj Sarıköya i živio je od poljoprivrede.</s><s>Prvo odlazi u Karahöyük da kupi pšenicu i ostaje neko vrijeme kod hadži-Bektaš Velija i tu se Yunus Emre upućuje prema duševnom istragom.</s><s>Hacı Bektâş ga šalje u zaviju Taptuk Emrea, koji je bio član bektašijskog reda.</s><s>Tapduk Emre, u stvari Yunusov gospodar, je svirao şeştâr i jednog dana je njegov glas dotaknuo Yunusa, što je ga privuklo i dovelo da napusti svoj posao i da postane derviš za Tapduka.</s><s>Po predaji, Yunus Emre je služio Tapduk Emrea trideset godina, oženio kćer svog šejha i postao pjesnik.</s><s>Kao i o ostalim podacima, također se ne zna točno mjesto i datum njegove smrti.</s><s>Više od sedam lokacija se natječe za čast položaja pravog mjesta njegovog ukopa.</s>

<s>Djelo 
Pod imenom Yunusa Emrea je ostalo ogromno pjesničko djelo, neki stihovi i pjesme su autentični, neki su atribucije a neki su sigurno lažni.</s><s>Njegova popularnost je bila vrlo velika, o čemu svjedoči niz njegovih imitatora kao i uporaba njegovih pjesama u bratstvima.</s><s>Imao je ogroman utjecaj na tursku književnost, a njegova popularnost traje i u narodu jer se u njemu sakuplja lik samouka koji je nastavio skladati pjesme jezikom srednje Anadolije (staro–anadolski turski), mistika bogoljuba i filozofa.</s><s>Nakon mongolskih pohoda na Anadoliju (1231–1243) i s padom Rumskog sultanata 1243. (Bitka kod Köse Dağa), u Anadoliji je procvjetala mistična muslimanska književnost a on je postao jedan od najcjenjenijih pjesnika.</s><s>Yunus Emre je u biti je mistik unutar tradicionalnog duha muslimanske sufijske poezije, ali kod njega se ističe originalnost jezika uz neposredno i naglo nadahnuće.</s><s>Unatoč prividnoj jednostavnosti površine, njegove pjesme skrivaju prilično složene mistične pojmove.</s><s>U njegovim stihovima naći ćemo krepkog i živahnog pjesnika, katkada grubog a ponekad i opskurnog, koji pjeva svoju ljubav prema Bogu, govori o ljudskoj sudbini i širi Božju riječ među narodu.</s>

<s>Yunus Emre u turskoj kulturi
Ime Yunus je muslimanska istovrijednica za ime Jonah (ebr. יוֹנָה Yonā), čija etimologija bi bila «golub».</s>

<s>Pjesnik se spominje na novčanici od 200 lira.</s><s>S prijeda, se nalazi lik Atatürka, s traga se nalazi lik Yunusa Emrea, zajedno sa jednom ružom, golubicom, mauzolejom Yunusa Emrea u Eskişehiru i natpisom tur.</s><s>Sevelim, sevilelim, što se može prevesti kao «Neka volimo, neka budemo voljeni».</s><s>Generalna konferencija UNESCOa je jednoglasno donijela rezoluciju kojom se 1991., 750. obljetnica pjesnikova rođenja, proglašava Međunarodnom godinom Yunus Emrea (Yunus Emre Year).</s><s>Život pjesnika je tema serije Yunus Emre: Aşkın Yolculuğu, fiktivna drama od dvaju sezona odnosno 44 epizoda.</s><s>Autor serije je Mehmet Bozdağ, glumac Gökhan Atalay igra Yunusa Emrea.</s><s>Serija je prikazana 2015. na Turskoj nacionalnoj televiziji (TRT).</s>

<s>Spoljašne veze</s>

<s>Bilješke</s>

<s>Izvori</s>

<s>Bibliografija</s>

<s>Turski pjesnici</s>

