Tropolje
<s>Tropolje, Završje ili Zapadne strane, je jedna od 11 najstarijih srednjovjekovnih županija Primorske Hrvatske.</s><s>Prvi je spominje vizantijski car Konstantin VII.</s><s>Porfirogenet pod imenom Hlivno, u svome djelu De administrando imperio (O upravljanju carstvom), iz 10. stoljeća.</s>

<s>U historijskim izvorima iz srednjeg vijeka područje Duvna, Livna i Glamoča se naziva Tropoljem.</s><s>Godine 1249. kao vršitelj dužnosti kneza u Tropolju spominje se Stjepan Babonić.</s><s>Nakon njega istu službu obavljao je je Stjepan Kliški.</s><s>Godine 1277. kao knez Tropolja spominje se Perčin.</s><s>Godine 1298.</s><s>Pavle Šubić zavladao je južnom Hrvatskom i u povelji od 07.04.1299. godine naziva se „banom Hrvatske i Dalmacije i gospodarem Bosne“.</s><s>Svoju vlast nad Bosnom predao je svom bratu Mladenu I, a zatim sinu Mladen II.</s><s>Mladen je upravu nad Bosnom 1319. godine povjerio Stjepanu II Kotromaniću.</s><s>Već 1322. godine Mladen II je protjeran iz Hrvatske, nakon borbi u kojima je učestvovao i Stjepan II Kotromanić.</s><s>Po padu bana Mladena II Šubića, gospodari Livna su sinovi vojvode  Mihovilovića, koji su učestvovali u svrgavanju bana Mladena.</s>

<s>Naredne godine, novi titularni ban Hrvatske Mikac Mihaljević kreće na Nelipčiće uz Stjepanovu podršku, ali i pored toga što je postigao izvjestan uspjeh, Mikac se 1326. godine povlači neobavljena posla.</s><s>Za to vreme Stjepan preuzima kontrolu nad tzv. Donjim Krajima (prostor oko gornjeg i srednjeg Vrbasa, prema gornjoj Sani), Glamočem, Livnom, Duvnom (Završjem ili Tropoljem), Imotskim i ušćem Cetine, dok je Robert preuzeo utvrđeni Omiš.</s>

<s>U borbama Stjepana II Kotromanića (1322 - 1353) i knezova Nelipića 1325. godine, čitavo Tropolje, koje se od tada naziva Završjem, pripalo je  bosanskom banu.</s><s>U sporazumu od 15.08.1332. godine kao župan Završja spominje se Ivan Pribilović.</s><s>Njegovo ime se navodi među svjedocima na ugovoru bosanskog bana Stjepana II Kotromanića i Dubrovčana.</s><s>Kasnije će se župani birati iz porodica Galešića, ponekad iz porodica Semkovića.</s><s>Mihovilovići i Galešići su iz poznatog velikaškog roda Hlivnjana Čubranovića.</s>

<s>Mađarski kralj Ludovik I Anžuvinac (1342-1382) u nastojanju da povrati nekadašnje hrvatske župe i gradove, primorao je  1356. godine  Grgura Galešića da mu ustupi grad Bistricu u Livanjskoj župi.</s><s>Poslije smrti Ludovika I bosanski kralj Tvrtko I je, nešto prije 1387. godine, prisajedinio grad i livanjsku župu koja je ostala u vlasti bosanskih kraljeva do 1463.</s>

<s>Literatura 
 Jolić, Robert, Duvno kroz stoljeća, Tomislavgrad: Naša ognjišta, 2002, 123 – 138.</s><s>Vjekoslav Klaič, Nav. dj., Zagreb, 1928, 17; 
 Pavao Anđelić, Nav.dj., Sarajevo, 1983, 133; 
 Sima  Ćirković, Istorija srednjovekovne bosanske države, Beograd, 1964, 188.</s>

<s>Reference</s>

<s>Livno
Tomislavgrad
Glamoč
Tropolje</s>

