Odumiranje države
<s>Odumiranje države je marksistički koncept o nestanku države u komunizmu.</s><s>Engels je verovao da će u besklasnom društvu doći do odumiranja države, jer aparat fizičke prinude neće biti potreban.</s>

<s>Teorija odumiranja države</s>

<s>Prema učenju Marksa, Engelsa i Lenjina taj proces počinje s dolaskom proletarijata na vlast, i to prvo u oblasti privrednih funkcija države, ne odjedanput, već postepeno, da bi se otklonila opasnost od anarhije.</s>

<s>Odumiranje države u samoupravljanju</s>

<s>Socijalistička Jugoslavija je krenula putem radničkog samoupravljanja verujući da će jednoga dana slobodni proizvođači sami uređivati svoje odnose, “od mesne zajednice do federacije”.</s><s>Tito je prilikom uvođenja radničkih saveta izjavio da su se prethodno svi društveni procesi u „mladom jugoslovenskom revolucionarnom društvu" nalazili pod kontrolom države.</s><s>Preispitivanjem dotadašnjeg puta izgradnje socijalizma, KPJ je zaključila da se mora suzbiti proces podržavljivanja društva.</s><s>Suština revolucionarnog zakona o samoupravljanju iz juna 1950, sastojala se u uviđanju da se proces odumiranja države ne može odlagati za budućnost, da KPJ ne sme izgubiti odlike revolucionarne partije i izroditi se u deo aparata vlasti, i da se državna svojina mora pretvoriti u društvenu, pod upravom neposrednih proizvođača.</s><s>Sa svakim ustavom sve SFRJ je više vlasti prenošeno na niže nivoe.</s><s>Težnja ka „odumiranju države“ konceptualizovana je politikama decentralizacije, demokratizacije i debirokratizacije, postavši prepoznatljivo obeležje samoupravne teorije i prakse.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vidi još 
 Marksizam
 Anarhizam</s>

<s>Komunizam</s>

