Ljubavno pismo (komedija)
<s>Ljubavno pismo, također poznata i pod naslovom Ko bi se jedio na muške, je komedija u jednom činu srpskog pisca Koste Trifkovića objavljena 1874. godine.</s>

<s>Radnja
Radnja počinje monologom sluge Jovana.</s><s>Vreme je posle ručka.</s><s>Sve je mirno.</s><s>Gospodar, gospođa i gospođica spavaju.</s><s>Uskoro će i Jovan zaspati u gospodarevom šlafroku sa snovima o ministarskoj penziji.</s><s>Pored toga što Jovan iznosi (pre nego što zaspi) zanimljiva razmišljanja o ljudskim međuodnosima i tezu kako su svi u krajnjoj liniji sluge, njegov lik je u funkciji glavnog pokretača radnje i glavni uzročnik nesporazuma.</s><s>Onako snen, zaboraviće Evičino pismo u gospodarevom šlafroku što će kasnije dovesti do zabune, ljubomornih scena, sumnje, plača.</s><s>Od pojave Evice, radnja kreće i vodviljski se ubrzava.</s><s>Na sceni se brzo smenjuju likovi.</s><s>Gledalac najpre saznaje za tajnu Evičinu ljubav i njeno pismo, da bi odmah potom bio uvučen u tajnu ljubavnog pisma koje Laza Dražić poverava svom prijatelju Vidiću.</s><s>Reči koje izgovaraju imaju dosta obrta, komičnih aluzija, a i ponašanje i držanje samih ličnosti na pozornici dopunjava komiku izgovorenih fraza.</s><s>Dijalog je takođe dinamičan, duhovit.</s><s>Likovi prekidaju jedan drugog u govoru, dopunjavaju jedan drugom prekinute misli (naravno sa komičnim efektima) jer znaju unapred šta će da izgovore.</s>

<s>Dražić: Slušaj, doktore, ja bih te nešto molio.</s><s>Vidić: Prvo, da to što ćeš mi reći ne kažem tvojoj ženi.</s><s>Držić: A, to se razume!</s><s>Vidić: Drugo, da to što ćeš me moliti odmah učinim.</s><s>Dražić: A to se razume!</s><s>Vidić: Treće, da mi u podobnom slučaju na usluzi stojiš.</s><s>Od tog trenutka pisac spretno gradi komične situacije u koje upadaju likovi uhvaćeni u laži, žene mučene sumnjom na bračno neverstvo, situacije koje nastaju zabunom likova zbog ljubavnih pisama i zamenom ličnosti – dve Evice pišu ljubavna pisma.</s><s>Na zabuni oko pisama, pisac razgranava zaplet.</s><s>Vidićevo nespretno ponašanje pobuđuje sumnju kod Marije, a Dražić licemerno osuđuje prijatelja za svoj greh.</s><s>Bekrija je!</s><s>Sram ga bilo!</s><s>Ja mu svoje prijateljstvo otkazujem!</s><s>Mogao bi me još pokvariti!</s><s>Posle nekoliko komičnih pasaža stvar se na kratko razjašnjava, a pisac gradi komiku na paralelizmu komičnih situacija i komičnih fraza – sada Marija teši Sofiju onako kako je Sofija nju na početku zabune – ponavljaju se replike iz prethodne scene, a Marija i Sofija menjaju uloge unesrećene prevarene žene i ladnokrvne prijateljice koja je teši.</s><s>Sofija: ... varalico, izdajico, neverniče, zlikovče!</s><s>Je l' to za jednog oženjenog čoveka koji ima tako dobru ženu?</s><s>Zar se tako drži zakletva vernosti koju si mi pred oltarom učinio?!</s><s>Marija: Malenkost – ludorija!</s><s>Ko bi se još zbog toga jedio!</s><s>Sofija: Šta?</s><s>Zar to nije dosta da moj muž mene vara i da s drugom provodi ljubav!</s><s>Marija: To je samo znak da u njegovom srcu ima mesta za dve! ...</s><s>Vidiš, Sofija, ja bih na tvom mestu rekla: «Jesi li čuo, Lazo, ostavi se ti Evice, dosta sam ti i ja na vratu.» ''</s>

<s>Pa je onda nudi kafom i kuglofom kao što to Sofija činjaše.</s><s>Na tom mestu u komediji ne dolazi do konačnog raspleta već pisac razgranava zaplet, uplićući Dražića u nove laži i unoseći epizode s Evicom i Milanom.</s><s>Pošto je pismo potpisano sa Evica, Dražić u škripcu izjavljuje da je to pismo našao u stanu Vidića i da je to pismo Evice, Vidićeve sestre.</s><s>Njegova agonija se produžava kada na scenu stupa i sama Evica, verujući da će se sada konačno otkriti njegova prevara.</s><s>U poslednjoj pojavi, na sceni su sva lica i dolazi do konačnog raspleta.</s><s>Pojavljuju se Milan i Jovan koji priznaje da je izgubio pismo koje mu je dala Evica i da je spavao u fotelji u šlafroku.</s><s>Dolazi do konačnog raspleta - Vidić pronalazi i drugo pismo ali supruge su izlečene od ljubomore, a Milan i Evica će se uzeti jer to mora biti pri kraju svake šaljive igre! – ironizira pisac.</s>

<s>Vidi još 
 Ljubavno pismo (TV drama, 1959)
 Ko bi se jedio na muške (TV drama) (1967)
 Ljubavno pismo (TV drama, 1983)</s>

<s>Literatura 
 Vaso Milinčević, Kosta Trifković – Život i rad, Beograd, 1968.</s><s>Vaso Milinčević, Scenski artizam Koste Trifkovića, Predgovor u knjizi Kosta Trifković, Komedije i dramoleti, Srpska književnost, Drama. knj.6. Nolit, 1987.</s><s>Dušan Ivanić, Srpski realizam, Sveznanje Matice srpske, knjiga 5, Matica srpska, Novi Sad, 1996.</s><s>Kosta Trifković, Komedije i dramoleti, Srpska književnost, Drama. knj.6. Nolit, 1987.</s>

<s>Drame 1874.</s><s>Srpska književnost</s>

