Constantine (kralj Britanije)
<s>Kralj Constantine od Dumnonije je jedan od likova iz legende o Kralju Arthuru.</s>

<s>Constantine je vjerojatno negdje početkom 6. vijeka naslijedio svog oca Cadora, kao kralj nad kraljevima u tadašnjoj Britaniji.</s><s>Prema pisanim izvorima to bi mogla biti 537., nakon Bitke kod Camlanna iz koje je (po nekima) izašao kao jedini preživjeli.</s><s>On je vjerojatno negdje u to vrijeme prepustio tron Britanskog kraljevstva, svom rođaku Kralju Arthuru.</s>

<s>I pored svih počasti i visokih dužnosti koje je zauzimao, Constantina je njegov suvremenik Gildas opisao kao prljavog kukavicu iz lavlje Dumnonije.</s><s>I to zato jer je počinio svetogrđe, kad je kao biskup u svetosti crkve ubio svoja dva nećaka.</s><s>Prema Geoffreyu od Monmoutha, to su zapravo bili izdajnički sinovi podlog zavjerenika Mordreda, koji su ubijeni u Winchesteru i Londonu.</s>

<s>Kako je u to vrijeme bilo mnogo plemića koji su se zvali Constantine, danas ga je teško identificirati i razdvojiti od drugih.</s><s>Izgleda da se pod starost, jako promijenio ožalošćen smrću svoje voljene žene.</s><s>On se po legendi preobratio na kršćanstvo, nakon lova na jelena, koji mu je pobjegao i sakrio se u pustinjački dom svetog Petroca.</s><s>Svečeva moć toliko je impresionirala Constantina da se odmah preobratio na kršćanstvo.</s><s>Petrocu je poklonio svoj lovački rog od slonovače da time obilježi taj događaj.</s><s>On se dugo nakon tog čuvao, zajedno sa ostalim svečevim relikvijama u crkvi u Bodminu.</s>

<s>Kralj Constantine je nakon tog postao suosnivač čuvenog cornwallskog samostana, a uskoro je napustio i tron Dumnonije u korist svoga sina - Bledrica, kako bi se posvetio vjeri.</s><s>Ostatak života proveo je među svojim sunarodnjacima, osnivajući crkve po cornwallskim parohijama Padstow, Illogan i u gradu Falmouthu, te u Devonskim selima Milton Abbot i Dunsford.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Constantine na portalu King Arthur's Knights</s>

<s>Arturijanski likovi
Arturijanske legende</s>

