Vaskularna demencija
<s>Vaskularna demencija, još poznata kao multi-infarktna demencija ili vaskularno kognitivno oštećenje, jest demencija uzrokovana problemima opskrbe mozga krvlju; javlja se obično kao posljedica niza manjih moždanih udara, koji postupno dovode do pogoršanja kognitivne sposobnosti.</s><s>Pojam se odnosi na sindrom koji se sastoji od složene interakcije cerebrovaskularne bolesti i rizičnih faktora koji dovode do promjena u strukturama mozga, zbog moždanog udara i lezija, rezultirajući promjenama u kognitivnom procesu.</s><s>Za dijagnozu je potrebno uspostaviti odnos između moždanog udara i kognitivnog deficita.</s>

<s>Znakovi i simptomi</s>

<s>Razlikovanje različitih sindroma demencije može biti problem zbog često preklapajućih kliničkih znakova i povezanosti osnovnih patologija.</s><s>Primjerice, Alzheimerova demencija često se pojavljuje s vaskularnom demencijom.</s>

<s>Osobe s vaskularnom demencijom pokazuju progresivna kognitivna oštećenja, akutna ili subakutna, kao blaga kognitivna oštećenja često u periodu nakon višestrukih cerebralnih incidenata ( moždanih udara).</s><s>Neke osobe naizgled se prvo poboljšaju između udara, te se pogoršaju nakon manjih udara.</s><s>Ubrzano pogoršanje stanja može dovesti do smrti usljed moždanog udara, srčanih bolesti ili infekcije.</s>

<s>Znakovi i simptomi su poremećaji u spoznaji, motorici, ponašanju i kod značajnog broj bolesnika javljaju se emotivni poremećaji.</s><s>Ove promjene obično se javljaju tokom razdoblja od 5-10 godina.</s><s>Znakovi su isti kao i kod drugih demencija, ali uglavnom uključuju opadanje spoznajnog funkcioniranja i pamćenja u toj mjeri da ometaju aktivnosti svakodnevnog života, ponekad uz prisustvo tipičnih neuroloških znakova, uz dokaz značajki u skladu s cerebrovaskularnom bolesti na slikama mozga (CT ili MRI).</s><s>Neurološki znakovi koji se mogu uočiti, a lokaliziraju se na određenim područjima mozga su hemipareza, bradikinezija, hiperrefleksija, ekstenzija plantarnog refleksa, ataksija, pseudobulbarna paraliza te poteškoće hodanja i gutanja.</s><s>Osobe imaju nejednaka oštećenja u smislu spoznajnog testiranja.</s><s>Imaju tendenciju da imaju bolje slobodno prisjećanje i manje poremećaja pamćenja, nego pacijenti oboljeli od Alzheimerove bolesti.</s><s>Kod težih pacijenata ili pacijenata zahvaćenim moždanim udarima u Wernickeovom ili Brocinom području mozga javlja se specifičan poremećaj govora dizartrija, te afazija.</s>

<s>U oboljenjima malih krvnih žila često je zahvaćen frontalni režanj.</s><s>Posljedično, bolesnici s vaskularnom demencijom imaju tendenciju da budu lošiji od bolesnika s Alzheimerovom bolešću u zadacima frontalnog režnja kao što su verbalna tečnost, te mogu biti prisutni problemi frontalnog režnja: apatija, abulija, problem s pažnjom, orijentacijom te inkontinencijom mokraće.</s><s>Isto tako imaju tendenciju da pokazuju više ponašanja upornog ponavljanja.</s><s>Pacijenti s VD također pokazuju znakove općeg usporenog razmišljanja, promjene usmjerenja pažnje i pogoršanja apstraktnog razmišljanja.</s>

<s>Rijetki genetski poremećaj koji rezultira vaskularnim lezijama ima drugačiju manifestaciju.</s><s>U pravilu javlja se ranije u životu i ima progresivniji tok.</s><s>Uz to zarazno oboljenje kao što je sifilis može dovesti do oštećenja arterija, moždanog udara i bakterijske upale mozga.</s>

<s>Uzroci</s>

<s>Vaskularna demencija može biti uzrokovana ishemijskim i hemoragijskih infarktima koji zahvaćaju više područja mozga, uključujući područja prednje moždane arterije, parijetalnog režnja ili cingulatnog girusa.</s><s>U rijetkim slučajevima, demenciju može uzrokovati infarkt u hipokampusu i talamusu.</s><s>Vaskularne lezije mozga također mogu biti rezultat difuzne cerebrovaskularne bolesti kao što je bolest malih krvnih žila.</s>

<s>Rizični faktori za vaskularnu demenciju su dob, hipertenzija, pušenje, povišen kolesterol, dijabetes kardiovaskularne i cerebrovaskularne bolesti.</s><s>Ostali rizični faktori koji utječu su: zemljopisno porijeklo, genetska predispozicija te prijašnji moždani udari.</s>

<s>Vaskularna demencija ponekad može biti uzrokovana cerebralnom amiloidnom angiopatijom, koja uključuje nakupljanje beta amiloidnih plakova na zidovima cerebralnih arterija, što dovodi do slabljenja i pucanja krvnih žila.</s><s>Budući da je amiloidni plak karakterističan za Alzheimerovu bolest, kao posljedica bolesti može doći do vaskularna demencija.</s><s>Cerebralna amiloidna angiopatija može se pojaviti i kod osoba bez prethodne demencijske bolesti.</s><s>Neki beta amiloidni plakovi često su prisutni kod kognitivno normalnih starijih osoba.</s>

<s>Dijagnostika</s>

<s>Nekoliko specifičnih dijagnostičkih kriterija koristi se za dijagnosticiranje vaskularne demencije uključujući Dijagnostičko statistički priručnik o mentalnim poremećajima, četvrto izdanje (DSM IV), Međunarodnu klasifikaciju bolesti, 10.izdanje (ICD-10), Kriteriji Nacionalnog instituta za neurološke poremećaje i moždani udar, Kriterije za neuroznanost (NINDS-AIREN), Kriteriji za dijagnostiku i tretman Alzheimerove bolesti, te Hachinski Ischemics Score (prema Vladimiru Hachinskom).</s>

<s>Preporučene pretrage za kognitivno oštećenje uključuju: krvne pretrage (za anemiju, nedostatak vitamina, tireotoksikozu, infekcije), RTG grudnog kosa, EKG, neuroskeniranje s funkcionalnom i metaboličkom osjetljivošću povrh običnog CT ili MRI.</s><s>Kada je dostupan kao dijagnostički alat, može se upotrijebiti jedno fotonska emisiona kompjuterska tomografija (SPECT) ili pozitronska emisijska tomografija (PET) za potvrđivanje dijagnoze multi-infarktne demencije zajedno s procjenama koje uključuju ispitivanje mentalnog stanja.</s><s>Kod osobe koja već ima demenciju SPECT dijagnostika čini se bolja je u razlikovanju multi-infarktne demencije od Alzheimerove bolesti, u usporedbi s uobičajenim mentalnim testovima i analizi povijesti bolesti.</s><s>Napredak je doveo do prijedloga novih dijagnostičkih kriterija.</s>

<s>Testovi krvi obično uključuju kompletnu krvnu sliku, testove funkcije jetre, testove funkcije štitnjače, profil lipida, brzinu sedimentacije eritrocita, C reaktivni protein, sifilis serologiju, razinu kalcijevog seruma, glukozu natašte, ureu, elektrolite, vitamin B-12 i folnu kiselinu.</s><s>Kod pojedinih bolesnika može se provesti još HIV serologija i određena ispitivana autoantitijela.</s><s>Mješovita demencija se dijagnosticira kada postoje dokazi Alzheimerove bolesti i cerebrovaskularne bolesti, bilo klinički ili neuroskeniranjem s dokazima ishemijskih lezija.</s>

<s>Patologija</s>

<s>Sveobuhvatni pregled mozga može otkriti vidljive lezije i oštećenja krvnih žila.</s><s>Na mikroskopskom pregledu uočavaju se nakupljanja raznih tvari kao sto je su naslage lipida ili zgrušana krv.</s><s>Bijela tvar je najviše zahvaćena vidljivom atrofijom (gubitak tkiva) uz kalcifikaciju arterija.</s><s>Mikro infarkti mogu biti prisutni u sivoj tvari (cerebralni korteks), ponekad i u velikom broju.</s><s>Premda je ateroskleroza glavnih cerebralnih arterija tipična za vaskularnu demenciju, uglavnom su pogođene manje žile i arteriole.</s>

<s>Prevencija</s>

<s>Rano otkrivanje i precizna dijagnoza su važni, budući da je vaskularna demencija samo djelomično prevenirana.</s><s>Ishemične promjene mozga su nepovratne, ali pacijenti s vaskularnom demencijom mogu imati razdoblja stabilnosti ili čak blagi napredak.</s><s>S obzirom na to da je moždani udar važan dio vaskularne demencije, cilj je spriječiti nove moždane udare.</s><s>To se postiže smanjivanjem rizičnih faktora moždanog udara kao što su visok krvni tlak, visoka razina lipida u krvi, fibrilacija atrija, dijabetes.</s><s>Meta-analize su otkrile da su lijekovi za krvi tlak učinkoviti u prevenciji demencije pred-moždanog udara, što znači da bi liječenje visokog krvnog tlaka trebalo početi što ranije.</s><s>Ovi lijekovi uključuju inhibitore enzima koji pretvaraju angiotensin, diuretike, blokatore kalcijevih kanala, inhibitore simpatičkih živaca, antagoniste angiotensin II receptora ili adrenergičke antagoniste.</s><s>Povišene razine lipida, uključujući HDL pokazala su da povećavaju rizik od vaskularne demencije.</s><s>Međutim, četiri nedavne velike studije pokazale su da je terapija statinima nedjelotvorna u liječenju ili prevenciji demencije.</s><s>Aspirin je lijek koji se obično prepisuje za prevenciju moždanih i srčanih udara, također se i često daje pacijentima s demencijom.</s><s>Međutim njegova učinkovitost u usporavanju napredovanja demencije ili poboljšanja kognitivnih sposobnosti nije bila potkrijepljena studijama.</s><s>Prestanak pušenja i mediteranska prehrana nisu su pokazali da pomažu pacijentima koji pate od kognitivnih oštećenja, za razliku od tjelesne aktivnosti koja se dosljedno pokazala učinkovitom metodom protiv kognitivnog opadanja.</s>

<s>Tretman</s>

<s>Trenutno ne postoje lijekovi koji su posebno odobreni za sprečavanje vaskularne demencije.</s><s>Korištenje lijekova za liječenje Alzheimerove bolesti, kao sto su inhibitori kolinesteraze iIi memantin, pokazali su mali napredak u kognitivnim sposobnostima kod bolesnika od vaskularne demencije.</s><s>Ovo je vjerojatno zbog djelovanja lijekova na  postojeću AD patologiju.</s><s>Mnoge studije su pronašle da u tretmanu VD mala je korist od korištenja: memantina, antagonista receptora nekompetitivnim N-metil-D-aspartatom (NMDA), inhibitorima kolinesteraze galantamina, donepezila, rivastigmina i ginko biloba ekstrakta.</s><s>Osnove menadžmenta demencije su uključivanje na programe socijalne pomoći, pomoć u prosudbi i odlučivanju u vezi pravno-etičkih pitanja (npr. upravljanje vozilom, procjeni sposobnosti ili naprednim instrukcijama za budućnost) i razmatranja stresa pomagača
Simptomi poremećaja ponašanja i emotivne prirode zaslužuju posebnu pažnju u ovoj skupini pacijenata.</s><s>Ovi problem obično su otporni na konvencionalno psihofarmakološko liječenje i često dovode do bolničkog prijema i smještaja u program trajne njege.</s>

<s>Prognoza</s>

<s>Mnoge studije su provedene kako bi se odredilo prosječno trajanje života bolesnika s demencijom.</s><s>Ove studije su često bile male i ograničene, što je uzrokovalo kontradiktornim rezultatima povezanosti smrtnosti s tipom demencije i spolom pacijenata.</s><s>Vrlo velika studija provedena u Nizozemskoj 2015. godine pokazala je da je jednogodišnja smrtnost bila tri do četiri puta veća kod pacijenata nakon prvog upućivanja na dnevnu kliniku za demenciju u usporedi s općom populacijom.</s><s>Ako je pacijent hospitaliziran zbog demencije, smrtnost je bila čak i veća nego kod pacijenata hospitaliziranih zbog kardiovaskularnih bolesti.</s><s>Utvrđeno je da vaskularna demencija ima usporedivu ili lošiju stopu preživljavanja u usporedbi s Alzheimerovom bolešću, međutim još jedna velika švedska studija iz 2014 pokazala je da je prognoza lošija za muške i starije pacijente.</s>

<s>Za razliku od Alzheimerove bolesti, koja slabi bolesnika, uzrokujući da oni podlegnu bakterijski infekcijama poput upale pluća, vaskularna demencija može biti direktan uzrok smrti usljed mogućnosti fatalnog prekida u opskrbi krvi mozga.</s>

<s>Epidemiologija</s>

<s>Vaskularna demencija je drugi najčešći oblik demencije nakon Alzheimerove bolesti (AD) kod starijih odraslih osoba.</s><s>Prevalencija bolesti je 1,5% u zapadnim zemljama i oko 2,2% u Japanu.</s><s>Ona broji 50% svih demencija u Japanu, 20% do 40 % u Europi i 15% u Latinskoj Americi.</s><s>Incidencija demencije je devet puta veća kod bolesnika koji su imali moždani udar nego u kontrolnoj grupi.</s><s>25% pacijenata koji su imali moždani udar razvije novonastalu demenciju u prvoj godini od moždanog udara.</s><s>Relativni rizik od incidentne demencije je 5,5% u roku od četiri godine od moždanog udara.</s>

<s>Jedna studija je otkrila da u SAD specifično, prevalencija vaskularne demencije kod svih pojedinaca starijih od 71 godine iznosi 2,43%, a druga studija je pokazala da se prevalencija demencije udupla sa svakih 5,1 godina starosti.</s>

<s>Vrhunac učestalosti je između četvrtog i sedmog desetljeća života, a 80% pacijenata bolovalo je od hipertenzije.</s>

<s>Kognitivni poremećaji
Psihijatrijske dijagnoze
Bolesti povezane sa starenjem</s>

