Redžep Muminhodžić
<s>Redžep ef.</s><s>Muminhodžić (Šerići pokraj Živinica, 7. jula 1906. − Tuzla, 22. aprila 2002.), bosanskohercegovački je teolog  bošnjačkog porijekla.</s><s>Autor je Ta'limu-l-islama, najpoznatijeg vjeronaučnog udžbenika koji se desetljećima koristio u mektebima.</s>

<s>Biografija 
Redžep Muminhodžić je rođen 1906. godine u Šerićima pokraj Živinica.</s><s>Završio je Behram-begovu medresu 1924. godine.</s><s>Školovanje je nastavio na Šerijatskoj sudačkoj školi u Sarajevu, a u Skoplju je položio državni ispit.</s><s>Po okončanju formalnoga obrazovanja obavljao je poslove muallima u sibjan-mektebu i privremeno vršio dužnost imama i vaiza Selimije džamije i muallima ženskog mekteba u Doboju.</s><s>Na toj dužnosti je bio nekoliko  mjeseci.</s><s>U završnom računu o gospodarenju imetkom Ujedinjenih vakufa u Doboju za godinu 1934/35.</s><s>Muminhodžić se spominje kao imam Selimije od 1934. do 1935. godine.</s><s>Dužnosti šerijatsko-sudskog pripravnika je obavljao na Kosovu.</s>

<s>Većinu radnog vijeka proveo je na mjestu imama i muallima u Lukavcu pokraj Tuzle, od 1941. do 1982. godine.</s><s>Radio je u džematudžematu Turski Lukavac, a poslije penzionisanja u džematu Modrac.</s><s>Njegov aktivizam u podučavanju vjeri i njenim propisima bio je uzrok čestih pritisaka komunističkih vlasti, no on je ostajao ustrajan u svome pozivu i metodama podučavanja.</s><s>Kao rezultat te presije nad njim, u periodu od 1951. do 1962. godine oduzeto mu je pravo bavljenja imamskom profesijom pa se morao snalaziti i raditi u zemljoradničkoj zadruzi i u općinskim službama u Lukavcu.</s><s>Uprkos tome, postizao je izvanredne rezultate u vjeronauci, pogotovu za vrijeme intenzivne, svakodnevne vjerske nastave za vrijeme ljetnih raspusta kada bi angažirao i veliki broj učenika iz Gazi Husrev-begove medrese, ali i onih koje bi sam osposobio da djeluju kao vjeroučitelji.</s><s>Muminhodžić je utemeljitelj i posebne metode odgojnog rada s mladima, tzv. ferijalne vjerske pouke za djecu i mlade.</s><s>Taj svoj program je sam tako nazvao i zalagao se za njegovu primjenu u svim mektebima.</s>

<s>Kao polazište u osmišljavanju programa bilo je Muminhodžićevo rezoniranje da su raspusti (i ljetni i zimski) vrijeme kada su polaznici rasterećeni od školskih obaveza i kada se mogu kvalitetnije i sadržajnije posvetiti mektepskoj edukaciji.</s><s>Shodno tome, nastava je organizovana svakodnevno, u više skupina.</s><s>U zavisnosti od broja polaznika mogla je trajati i do kasnih popodnevnih sati.</s><s>Nije prekidana ni zimi ni tokom mjeseca ramazana.</s><s>U određivanju satnice rada grupa vodio je računa o uzrastu polaznika i njihovim potrebama, kao i potrebama njihovih porodica u radu na imanjima: stariji su dolazili rano (da bi kasnije mogli pomagati porodicama u poslovima), a mlađi kasnije, kada se naspavaju i doručkuju.</s>

<s>Autor je poznatog vjeronaučnog udžbenika Ta'limu‐l‐islam (Podučavanje  islamu),  koje je doživjelo više izdanja i štampano je u više od 170.000 primjeraka.</s><s>U svom uvodu prvog izdanja potpisao se kao Redžep Mu’min ‘Ajni.</s><s>Udžbenik je pisao iz mekteba za mekteb.</s><s>Navedeno djelo se desetljećima koristilo u mektebima, sve dok 2020. godine, kada je Islamska zajednica u Bosni i Hercegovini promovirala nove planovima i programe sa novim mektebskim udžbenicima.</s>

<s>Redžep Muminhodžić je preminuo 22. aprila 2002. godine.</s><s>Ukopan je u haremu Turali-begove džamije u Tuzli.</s>

<s>Reference</s>

<s>Spoljašnje veze 
 Hadži kadija Redžep ef.</s><s>Muminhodžić, velikan duhovnog naslijeđa Bosne i Hercegovine</s>

<s>Bošnjački imami</s>

