Gramofon
<s>Gramofon (sintagma od grčkih riječi γράμμα grámma - zapis + φωνή phōnḗ  - glas, zvuk) je uređaj za reprodukciju zvuka s 
gramofonskih ploča.</s>

<s>Historija</s>

<s>Gramofon je patentirao Amerikanac njemačkih korjena - Emile Berliner 1887., koji je unaprijedio Edisonov fonograf tako što je spiralni zapis stavio na ravnu 
ploču, a ne kao dotad na cilindar.</s>

<s>Zapis se mogao jednostavno umnažati, pomoću negativa napravljenog iz orginalno zapisane ploče - mastera.</s><s>A tako umnožene ploče mogle su se reproducirati jedino na njegovom 
gramofonu.</s><s>Početkom 20. vijeka poboljšana je metoda prešanja ploča, a do 1915. usvojen je standard od 
78 okretaja u minuti, što je bilo dovoljno da na svakoj strani ploče stane  oko 4 ½ minuta zapisa.</s><s>Početkom 1920-ih usvojeni su električni zvučnici za pojačavanje glasnoće zvuka, a 
1925. kompanija Brunswick je izbacila prvi gramofon, pokretan elektromotorom.</s>

<s>Nakon tog je 1948.</s><s>Columbia Records predstavila long play ploču (LP) koja se okretala na 33 ⅓ i koristila vrlo fine brazde, pa je na nju stalo do 30 minuta zapisa na svakoj strani.</s><s>Ubrzo nakon toga je američka RCA Corporation predstavila je singl ploču na 45 okretaja, na koju je stalo do 8 minuta zapisa po strani.</s><s>Tako da su do kraja 1950-ih singlice i 
LP-iji potpuno istisnuli ploče na 78 okretaja.</s>

<s>Nova revolucija uslijedila je 1958. kad su na tržište izbačeni stereofonski (stereo) sistemi, zajedno s pločama koje su imale dva odvojena kanala informacija u jednoj brazdi, ti gramofoni bili su sposobni vrlo vjerno reproducirati zvuk pa je to postalo poznato kao Hi-fi. .</s>

<s>Gramofoni i gramofonske ploče bili su glavni način reprodukcije snimljenog zvuka za kućnu upotrebu sve do kraja 1980-ih, kad su ih u velikoj mjeri zamjenili kasetofoni i kompaktni diskovi.</s>

<s>Način rada 
 
Prvi gramofoni su se sastojali od tanjura na kojem leži gramofonska ploča, mehaničkog pogonskog mehanizma sa ručkom za pokretanje i ručke s gramofonskom iglom i velikom limenom tubom za pojačavanje zvuka.</s>

<s>Sistem reprodukcije bio je jednostavan, igla je klizala po brazdi na površini rotirajuće gramofonske ploče i proizvodila zbog neravnina i izbočina u brazdi različite tonove.</s>

<s>I danas je sistem isti jedino što se mehaničko titranje igle pretvara pomoću pickupa u električne signale.</s>

<s>Ručka s iglom treba bokove brazde na ploči pritiskati određenom vertikalnom silom, a to se postiže kontrautegom na drugom kraju ručke ili oprugom u ručki.</s><s>Ako je sila prevelika, oštećuje se ploča, a ako je premalena, zvuk će biti izobličen.</s>

<s>Svi moderni gramofoni imaju određene komponente - zajedničke, a to su; tanjur sa elektromotorom koji vrti ploču, iglu koja klizi po spiralnoj brazdi ploče, pickup koji pretvara mehaničke titraje igle u električne signale, pojačalo koje pojačava te signale i zvučnik koji ih pretvara ponovno u zvuk.</s>

<s>Gramofonske igle se izrađuju od dijamanta, kružnog (ili eliptičnog) su presjeka, promjera 64 μm za ploče od šelaka, a 15 μm za ploče od polimera.</s>

<s>Reference</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Phonograph</s>

<s>Muzička industrija
Američki izumi</s>

