Pogreb u Ornansu
<s>Pogreb u Ornansu je slavno realističko ulje na platnu Gustavea Courbeta iz 1849.-50. godine koje se danas nalazi u muzeju d'Orsay u Parizu.</s><s>Kada je izložena na pariškom "Salonu" 1851. godine izazvala je burne reakcije, ali i naposljetku donijela slavu umjetniku.</s>

<s>Historija</s>

<s>O svojoj slici Courbet je pisao svom prijatelju Castagnaryju: “Načelnik težak stotinu kila, župnik, komesar, notar, predsjednik Marlet, moji prijatelji, moj otac, klerici, grobar, dva starca iz revolucije 1793. godine u odjeći svog doba, jedan pas, mrtvac i njegovi nosači, moje sestre i druge žene, svi su već pozirali.</s><s>Mislio sam da ću izbjeći dva pjevača u parohiji ali nisam mogao, došli su mi reći da su uvrijeđeni jer samo oni u cijeloj župi nisu portretirani ...</s><s>Dovršavam pedeset figura, prirodne veličine, s pejzažom i nebom u pozadini ...</s><s>Sigurno, nisam se uspavao.”</s>

<s>Odlike</s>

<s>Courbet je pokušao prikazati seoski pogreb (očeva strica) upravo onakav kakav i jeste, bez romantičarskog idealiziranja ili lažne sentimentalnosti.</s><s>Slika prikazuje završni dio katoličke pogrebne ceremonije: spuštanje lijesa u grob na groblju u Ornansu u Franche-Comtéu, mjestu u kojem se Courbet rodio 1819. godine.</s><s>Na slici velikih dimenzija (315 x 668 cm) slikar je uspio prikazati više od pedeset likova u naravnoj veličini.</s><s>U središtu prednjeg dijela slike vidi se dio prazne rake, s lijeve strane su svećenik, nositelj lijesa i lijes prekriven bijelom tkaninom.</s><s>Iza groba stoje uglednici, s desne strane su ožalošćene žene, odvojene od muškaraca, a ispred njih nalazi se pas.</s><s>Iznad likova, iza idealne crte obzora, vidi se široki krajolik zelenih brežuljaka i stijena.</s><s>Iako se na prvi pogled čini, likovi nisu raspoređeni u povorku, već u savijene redove u obliku slova S oko zamišljenih osi križa i dobro odjevenog muškarca u prednjem planu.</s>

<s>Courbetova kompozicija sastoji se od dva jednaka pravokutnika, a kad bismo nacrtali okomite linije preko središta kompozicije i kroz dva pravokutnika, mogli bismo dobiti osnovu zamišljenog trokuta čiji je vrh u grobu.</s>

<s>Preko cijele slike se proteže jedan neujednačen ritam koji se mijenja u zavisnosti od rasporeda likova i na to jesu li oni licem okrenuti prema grobu, jedni drugima, ili gledaju u promatrača.</s><s>Izražajna lica pokazuju da ovdje nije riječ o slučajnom okupljanju, već o sastanku poznanika.</s><s>Boja također iam važnu ulogu u određivanju ritma.</s><s>Sve su iznimno bogate, guste i zemljane, nanesene u jednolikim tonovima.</s><s>Lijevi likovi sa svijetlim detaljima i crvenom uokviruju svećenika koji čita, a desno tamna skupina uokviruje muškarca u modernoj odjeći s psom, čineći ih tako ključnim točkama u vodoravnom prostoru koji dijele sliku na gotovo jednaka tri dijela.</s><s>Tlo u prednjem planu i brežuljci u pozadini uokviruju dugi red ljudi i naglašavaju ozbiljnost prizora.</s>

<s>Na slici se stječe dojam da je izvor svjetla s nekog mjesta ispred prizora, što gledatelju pruža osjećaj uključenosti u zbivanje.</s>

<s>Courbet je za ovaj obični pogreb u provinciji odabrao veličinu koja se odobravala za historijske ili mitološke teme..</s><s>Smatrao je da je to jednako važan događaj kao i pokop kralja.</s><s>To se jasno vidi na detaljima kojima je prikazao mještane Ornansa i prekrasan raspon crnih, bijelih i crvenih tonova.</s><s>Crni šeširi i crveni šeširići obilježavaju članove skupine znane po svom poštenju, odanosti i velikodušnosti.</s>

<s>Osobe
Svih 27 osoba koje su naslikane su stanovnici Ornana, koji su pozirali Gustavu Courbetu u njegovom ateljéu.</s><s>Poredani su u tri grupe: službenici, muškarci i žene.</s><s>Muškarci i žene su odvojeni kao u crkvi.</s><s>Muškarci nose crna odijela i veliki broj njih nosi visoke šešire.</s><s>Žene nose bijele šešire i crne ogrtače a u rukama nose crne maramice, oplakujući mrtve.</s>

<s>Svećenik (10) je obučen u svečano odijelo, i čita tekstove iz svoje liturgijske knjige.</s><s>Okrenut je prema revolucionarima na drugoj stani groba.</s><s>Grobar (13), Antoine Joseph Cassard, je obućarev sin i siromašan seljak
 Četiri nositelja sa bijelim trkama za nošenje u crnoj odjeći sa velikim šeširima s obodima (1 -4)
 Tri čuvara, obučena u bijelo, pozicionirana odmah iza svećenika (5-7)
 Dvoje djece u zboru (8-9)
 Dvoje sakristijanaca (11-12), zaposlenih pri Crkvi koji kontroliraju da se ceremonija odvija po pravilima 
 Skupina muškaraca, sastavljena od suca (14), gradonačelnika (15), starog policajca (17), bogatog brašnara (19) i odvjetnika (20).</s><s>Iza stoje dva  Courbetova prijatelja iz djetinjstva, zakupac (16) i jedan građanin (18).</s><s>Dva revolucionara (21-22) su obučena u odjeću koju su revolucionari nosili 1792.-93., tj. tijekom prve francuske republike.</s><s>Skupina žena sastavljena je od Courbetove majke (23), njegove tri sestre (24-26) i mlađe rodice (27)</s>

<s>Bilješke</s>

<s>Veze
Realizam (umetnost)
Gustave Courbet
Stvarna alegorija (Courbet)</s>

<s>Slike Gustavea Courbeta
Slike 1840-ih
Authority control 2</s>

