Tabernakul
<s>Tabernakul  (od latinskog: tabernaculum=vojni šator) u katoličkim, anglikanskim i evangeličkim crkvama, je to ime za zatvoreni ormarić iznad sredine oltara, u kom se čuva euharistijski hljeb i ostali važni predmeti za liturgiju (monstranca, kalež).</s>

<s>Karakteristike i historija  
Za ranog kršćanstva su se euharistijski predmeti čuvali po privatnim kućama, a poslije po crkvenim pomoćnim prostorijama, po zidnim nišama.</s><s>Tabernakul je za srednjeg vijeka nalikovao na mali ciborijum, objekt na stupićima sa baldahinom, koji se stavljao na oltar da se u njemu čuvaju sveti predmeti.</s>

<s>Od baroka nadalje se tabernakul redovito stavlja na oltar.</s><s>Najnoviji propisi o uređenju katoličkih crkava za liturgiju predviđaju da se tabernakul postavi na istaknuto mjesto u crkvi, po mogućnosti u posebnu kapelu prikladnu za klanjanje i molitvu.</s>

<s>U Hrvatskoj i BiH se za tabernakul upetrebljava izraz svetohranište.</s>

<s>U katedralama i po redovničkim crkvama, se po pravilu, nepostavljaju na glavni, već na bočni oltar ili na oltar kapele; da se izbjegne ometanje liturgije na glavnom oltaru.</s>

<s>U pravoslavnim crkvama se za taj isti objekt koristi izraz anafornica (od grčkog artophorion = posuda za hljeb) jer se u njemu čuva anafora, posvećeni hljeb.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Tabernacle</s>

<s>Crkvena arhitektura
Euharistija</s>

