Elián González
<s>Elián González (Cárdenas, 6. prosinca 1993.) je Kubanac, spor o čijem je skrbništvu tokom 2000. godine izazvao diplomatsku krizu između Kube i Sjedinjenih Država.</s><s>Elián González je sin Juana Miguela Gonzáleza Quintane i Elizabeth González, koja je 21. studenog 1999. godine pobjegla iz doma s Eliánom te je, u pratnji 12 osoba, pokušala doći do Sjedinjenih Država.</s><s>Brod je doživio nesreću na putu, koju su preživjele samo tri osobe, među kojima i Elián González.</s>

<s>Služba za imigraciju i naturalizaciju je preuzela Elián te ga je smjestila kod Lázara Gonzáleza, koji je bio njegov praujak s očeve strane.</s><s>Eliánov otac je još 22. studenog 1999. telefonirao Lázaru i obavijestio ga ako je njegova supruga pobjegla sa sinom prema Sjedinjenim Državama bez njegova znanja, zamolivši ga da pazi na njihov dolazak na područje Miamija.</s><s>Međutim, nakon što je dobio Eliána, Lázaro ga je, uz podrušku skupine Kubanskih Amerikanaca, odlučio zadržati u Sjedinjenim Državama.</s><s>Ipak, Lázaro nije imao skrbništvo nad Eliánom, što je značilo da je dijete ilegalno bilo u Sjedinjenim Državama; nije trebalo dugo da Eliánov otac, Juan Miguel, uz podršku kubanskih vlasti, zatraži vraćanje sina na Kubu.</s><s>U siječnju 2000. godine, Eliánove bake, Mariela Quintana i Raquel Rodríguez, odlaze u Sjedinjene Države kako bi tražile unukov povratak na Kubu; tamo su se jednom sastale s dječakom, nakon čega su otputovale u Washington, D.C., gdje su se sastale s državnom odvjetnicom Janet Reno.</s><s>Nakon devet dana intenzivne medijske pažnje posvećene slučaju, a tokom kojih je republikanska većina u Kongresu priznala da nema dovoljno ruku da izglasa zakon kojim bi Eliánu bilo dodijeljeno američko državljanstvo, bake su se vratile na Kubu, gdje su dočekane kao heroji.</s><s>Lázaro je u narednom periodu neuspješno pokušao dobiti azil za Eliána te je čak pokušao podmititi njegova oca da i on dođe u Sjedinjene Države, ali bez uspjeha.</s><s>U tom se periodu oglasio i španjolski ministar vanjskih poslova, koji je ustvrdio da međunarodno pravo nalaže Sjedinjenim Državama da predaju dijete ocu.</s>

<s>Diplomatska kriza nastavila se tokom narednih mjeseci, a razrješenje je došlo odlukom Janet Reno da se Elián ima vratiti na Kubu najkasnije do 13. travnja 2000. godine.</s><s>Eliánova američka rodbina odbila je ispoštovati rok pa je došlo do pregovora koji nisu urodili plodom.</s><s>Shvativši kako se konsenzus neće postići, a sve u svjetlu odluke suda kojom je dokinuto Lázarovo privremeno skrbništvo, Janet Reno je naredila saveznim agentima da upadnu u kuću i izvuku dijete.</s><s>Četiri sata nakon sporne racije, koja je izazvala brojne proteste i dovela do optužbi za prekomjernu upotrebu sile, Elián i njegov otac su ponovo ujedinjeni na tlu zračne baze Andrews Field.</s><s>Njih su dvojica još neko vrijeme ostali u Sjedinjenim Državama, sve dok sudovi nisu zaključili kako je Elián premlad za azil, a Vrhovni sud je odbio razmatrati slučaj.</s><s>Dana 28. lipnja 2000. godine, Elián i njegov otac konačno odlaze na Kubu, gdje žive i danas.</s><s>Elián se 2008. godine pridružio komunističkoj mladeži, a u dobi od 15 godina upisuje i vojsku.</s><s>Danas negativno govori o svojim iskustvima u Sjedinjenim Državama te ima izrazito pozitivne komentare prema Fidelu Castru.</s>

<s>Biografije, Kuba</s>

