Nobuyuki Abe
<s>bio je japanski vojskovođa i političar koji je od 1939. do 1940. godine služio kao premijer Japana, također poznat i kao posljednji japanski guverner Koreje.</s>

<s>Rođen u samurajskoj porodici, napustio je gimnzaiju kako bi se priključio carskoj vojsci u Prvom japansko-kineskom ratu.</s><s>Nakon rata se školovao u Vojnoj akademiji, koju je završio 1897. godine.</s><s>Nakon toga je postepeno napredovao u službi, vršeći dužnosti instruktora na vojnim školama ili atašea u evropskim zemljama.</s><s>Godine 1921. je dobio čin general-majora, a 1931. mjesto zapovjednika Tajvanske armije.</s>

<s>Na mjesto premijera je došao nakon ostavke Kiichira Hiranume, kao kompromisno rješenje, odnosno jedan od rijetkih istaknutih oficira koji nije bio upetljan u frakcijske borbe između grupa Kodoha i Toseiha.</s><s>U trenutku stupanja na dužnost se Japan našao u delikatnoj situaciji zbog izbijanja Drugog svjetskog rata u Evropi.</s><s>Abe je smatrao da Japan u tom sukobu mora biti neutralan, pogotovo zbog toga što se još nije vidio kraj iscrpljujućem ratu sa Kinom.</s><s>Njegovi pokušaji da taj sukob završi političkim rješenjem su, međutim, izazvali otpor iz vojnih krugova te je početkom 1940. prisiljen na ostavku, a zamijenio ga je admiral Mitsumasa Yonai.</s>

<s>Abe je i nakon toga nastavljao obavljati javne dužnosti.</s><s>Godine 1942. je postao ceremonijalni predsjednik Udruženja za pomoć carskoj vladavini, vladajuće stranke u ratnom Japanu.</s><s>Također je sudjelovao u diplomatskoj misiji koja je pokušala konsolidirati pro-japanski režim Wang Jingweija u Kini.</s><s>Godine 1944. je imenovan za guvernera Koreje i na tom mjestu ga je zatekla kapitulacija Japana.</s><s>Po povratku u domovinu su mu američke okupacijske vlasti zabranile javno djelovanje, ali nije optužen za ratne zločine.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Premijeri Japana
Japanski vojskovođe
Japanski političari</s>

