Vijeće za njemački pravopis
<s>Vijeće za njemački pravopis (njem.</s><s>Rat für deutsche Rechtschreibung, akronim RdR), glavno međunarodno tijelo ustanovljeno 2004. radi reguliranja njemačkog pravopisa, sa sjedištem u Mannheimu.</s><s>Vijeće je naslijedilo Međudržavnu komisiju za njemački pravopis koju su Njemačka, Austrija, Švicarska, Južni Tirol, Lihtenštajn i Germanofona zajednica Belgije zajedno osnovali 1996. kao regulatorno tijelo za pravopis njemačkog jezika.</s><s>Konstituirajuća sjednica Vijeća održana je 17. decembra 2004. na Institutu za njemački jezik u Mannheimu, a za predsjednika je izabran bivši bavarski ministar bogoštovlja Hans Zehetmair, koji je 25. marta 2011. izabran na još jedan mandat.</s><s>Od 1. januara 2017. na tom mjestu zamijenit će ga Josef Lange.</s>

<s>Zadaća</s>

<s>Vijeće za njemački pravopis osnovano je sa sljedećom zadaćom: »Vijeće za njemački pravopis je međudržavni gremij kojem su tijela javne vlasti povjerila zadaću da očuva jedinstvo pravopisa na njemačkom govornom prostoru i da dalje razvija pravopis na osnovi pravopisnih pravila u nužnom opsegu.</s><s>Vijeće je stoga mjerodavna instanca u pitanjima njemačkog pravopisa i kao takvo mu je s navedenim službenim pravilima dan referentni instrument za njemački pravopis.</s><s>Vijeće se sastaje najmanje dvaput godišnje.«</s>

<s>Sastav</s>

<s>Članovi
 : 18 vijećnika
 : 9 vijećnika
 : 9 vijećnika
  Južni Tirol: 1 vijećnik
  Germanofona zajednica Belgije: 1 vijećnik
 : 1 vijećnik
 : 1 promatrač bez prava glasa</s>

<s>Predsjednik Hans Zehetmair</s>

<s>Vijeće čini ukupno 39 članova od čega je 18 iz Njemačke, po 9 iz Austrije i Švicarske, a po jedan iz Lihtenštajna, Švicarske, Južnog Tirola i Germanofone zajednice Belgije.</s><s>Odluke se donose dvotrećinskom većinom.</s><s>Vijeće je konstituirano 17. decembra 2004.</s><s>U vijeću su prisutni i pobornici, ali i kritičari pravopisne reforme.</s><s>U sredstvu priopćavanja Konferencije ministara bogoštovlja od 15. oktobra 2004. tadašnja predsjednica Doris Ahnen istaknula je da će vijeće biti obilježeno »u svojem sastavu visokom mjerom pluralizma« i da je to bila »poštena ponuda posebno kritičarkama i kritičarima«.</s><s>Striktni protivnik reforme Theodor Ickler napustio je vijeće u februaru 2006.</s>

<s>Luksemburg, koji prethodno nije sudjelovao u izradi reforme, ali je vladinim dekretom uveo reformirani njemački pravopis u luksemburške škole, uključen je u Vijeće za njemački pravopis tek putem jednog kooptiranog člana bez prava glasa.</s><s>Othon Neuens, pomoćnik inspektora u ministarstvu obrazovanja, izjavio je u augustu 2004. da su luksemburški učitelji i učenici dobro prihvatili novi pravopis zbog njegovih pojednostavljenja.</s><s>Luksemburg ipak kao »nikakva germanofonska zemlja« nema prava glasa pri odabiru smjera kojim će se dalje ići.</s><s>S ovim temeljnim stavom, da su njemački i francuski samo »službeni jezici«, ali ne i »nacionalni jezici« (kao što je luksemburški), u suprotnosti je činjenica da je velika vojvodina ipak članica Frankofonije i da ima članove u Académie française.</s>

<s>Vidi još</s>

<s>Institut za njemački jezik
 Međudržavna komisija za njemački pravopis
 njemački pravopis</s>

<s>Izvori</s>

<s>Eksterni linkovi</s>

<s>Vijeće za njemački pravopis – službeni website sa službenim pravopisnim pravilima (PDF; 740 kB) i pravopisnim rječnikom (PDF; 2,3 MB) po stanju od 2011.</s><s>Priopćenje KMK o njemačkom pravopisu od 12. aprila 2005.</s><s>Konferencije za tisak Vijeća za njemački pravopis od 2004. do 2007. kao tonski dokumenti 
 Theodor Ickler: »Ja, da kann man nur noch gehen« [»Da, jer još samo možete otići«].</s><s>Frankfurter Allgemeine Zeitung, 25. februara 2006. (Theodor Ickler objasnio zašto napušta pravopisno vijeće).</s>

<s>Njemački jezik</s>

