Armin Klein
<s>Ármin Klein (1855. – 1883.) je bio mađarski slikar, kipar i primijenjeni umjetnik u mediju keramike koji je gotovo čitav svoj umjetnički opus ostvario za pečujsku Tvornicu keramike Zsolnay.</s>

<s>Život i djelo
Uz vlasnikove kćeri sestru Teréz i Juliju Zsolnay, bilo je najvažniji umjetnik te tvornice u doba njezina naglog razvoja i svjetskog uspjeha koncem 19. st.</s>

<s>Rođen je 1855. u Veszprému, u židovskoj obitelji.</s>

<s>Studirao je kiparstvo na Visokoj školi primijenjene umjetnosti u Beču i na prijedlog svojih profesora otišao je u Pečuh.</s>

<s>Svojim dolaskom, Klein je uveo novi duh u dotadašnju produkciju keramike Zsolnay, koja se u tome času temeljila uglavnom na orijentalnoj (kineskoj i japanskoj), te perzijskoj i turskoj ornamentici, kao i na ornamentici domaće mađarske narodne umjetnosti.</s>

<s>Klein međutim unosi dah tada diljem Europe, a posebno u njemačkom kulturnom krugu popularnog stila historicizma, konkretno: neorenesanse.</s>

<s>No, u Kleinovom izrazu nije bilo ni traga pedanteriji njemačkog historicizma i kopiranju predložaka.</s><s>Premda obrazovanjem kipar, bio je prilično vješt i u crtežu, koji je istodobno bio i dekorativan, i lirski.</s><s>To osobito pokazuje njegova Amoretti serija iz 1878. i 1879.</s><s>Tipični za tu seriju su tanjuri  s rubom odijeljenim prugom i dekoriranim renesansnim ornamentom na obodu, dok su u recipijentu ucrtani amoretti u parovima, prikazani u genre-scenama.</s><s>Sve je to izvedeno kobaltnom sepijom.</s><s>Motiv amoretta je popularizirao osobito Hans Makart, tada popularni bečki slikar, kojeg su Teréz i Julia Zsolnay bile posjetile u njegovu bečkom atelieru, a Klein je čak načinio ženski portret u njegovu stilu.</s><s>Klein je oslikavao i druge tipove posuda, pa je tako primjerice čuture oslikavao prizorima iz narodnog života.</s><s>I danas postoji više njegovih čutura s prikazima svatova.</s>

<s>Iako se kiparstvom bavio znatno manje, svakako valja spomenuti njegove prikaze poznatih znanstvenika (Leonardo, Newton, Watt…) za Politehnikum u Budimpešti.</s><s>Riječ je o kružnim, koloriranim reljefima u keramici, koji su kasnije postavljeni i u Šegrtskoj školi u Pečuhu.</s>

<s>Kleinovo stvaralaštvo u bitnome je profiliralo umjetničku produkciju Tvornice Zsolnay.</s><s>U skladu s likovnim strujanjima svoga vremena, objedinio je ideje i stilove velikih središta s lokalnim značajkama, te je unatoč svojoj ranoj smrti u 28. godini, ostavio neizbrisiv trag u austro-ugarskoj keramičkoj umjetnosti svoga vremena.</s>

<s>Literatura
Kovács 1989 - Orsolya Kovács: Ármin Klein, umjetnik - projektant tvornice Zsolnay (1855 - 1883), u: Keramika Zsolnay, katalog izložbe, Zagreb, 1989., str. 33-37
Romváry 1989 - Ferenc Romváry: Keramika Zsolnay, u: Keramika Zsolnay, katalog izložbe, Zagreb, 1989., str. 16-22
Sorić 1989 – Ante Sorić: Uvod, u: Keramika Zsolnay, katalog izložbe, Zagreb, 1989., str. 7</s>

<s>Bilješke</s>

