Kristjan Raud
<s>Kristjan Raud (Kirikuküla, 22. listopada 1865. – Tallinn, 19. svibnja 1943.), estonski simbolistički slikar i ilustrator, jedan od osnivača Estonskog nacionalnog muzeja.</s><s>Raud je u svojim djelima, koja su osim simbolizma evocirala i primitivizam, često koristio folklorne elemente.</s><s>Njegov brat blizanac, Paul, također je postao uspješan i poznat slikar.</s>

<s>Kristjan i Paul Raud proveli su svoje djetinjstvo u Meriküli, gdje je njihov otac radio kao rendžer.</s><s>Nakon očeve rane smrti, školovali su se na njemačkom u Rakvereu, a Kristjan je nakon toga pohađao učiteljsku školu u Tartuu, nakon čega je predavao u lokalnim školama.</s><s>Nezadovoljan svojim poslom, 1892. godine preselio se u Sankt Peterburg, gdje je njegove radove uočio preporoditelj Johann Köler, koji ga je poticao da upiše Carsku umjetničku akademiju.</s><s>Diplomirao je nakon četiri godine, nakon čega je otišao u Njemačku da izbrusi svoje vještine; tamo je učio kod Petera Janssena i Antona Ažbea.</s>

<s>Nakon povratka u Tartu, Raud je organizirao školu za mlade slikare, pisao za lokalne novine i predavao u lokalnoj gimnaziji.</s><s>Nakon smrti Jakoba Hurta 1907. godine, Raud je počao zagovarati ideju otvaranja muzeja posvećenog estonskom folkloru.</s><s>Dvije godine kasnije, postat će jedan od utemeljitelja i voditelja Estonskog nacionalnog muzeja.</s><s>Sljedeće godine izradio je ilustracije za zbirku poezije Juhana Liiva.</s>

<s>Početkom Prvog svjetskog rata preselio se u Tallinn kako bi živio s bratom.</s><s>Ponovo se zaposlio kao nastavnik, dok je istovremeno nastavio slikati.</s><s>Godine 1919. dovršio je svoju poznatu sliku Djeva s groba, postao je predsjednik Estonskog muzejskog društva i počeo raditi za Ministarstvo obrazovanja.</s><s>Ipak, vrhunac njegove karijere dogodio se 1935. godine kada je izdano novo izdanje Kalevipoega, estonskog nacionalnog epa, s Raudovim ilustracijama.</s><s>Prvo izdanje ovog djela tiskano je u za to doba velikih 10,000 primjeraka.</s><s>U proljeće 1940. godine, netom prije sovjetske invazije, organizirana je izložba njegovih djela te je proglašena "godina Kristjana Rauda".</s><s>Ipak, rat je utjecao na njegovu prisutnost u javnom životu tako da je do kraja 1960-ih, kada su sovjetske vlasti odobrile podizanje spomenika njemu u čast, bio prilično marginaliziran.</s><s>Ipak, nastavio je slikati do kraja života te je čak slikao i na samrtnoj postelji dok je ležao u bolnici za vrijeme njemačke okupacije Estonije 1943. godine.</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura
 Rasmus Kangro-Pool, Kristjan Raud, 1865-1943, Eesti NSV Kunst, 1961
 Lehti Viiroja, Kristjan Raud 1865 - 1943: looming ja mōtteavaldused, Eesti NSV Kunst, 1981</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>The Kristjan Raud House Museum Collection  @ Art Museums of Estonia.</s><s>"Building up/on Power: representations of the Estonian national character in the works and words of Kristjan Raud by Elo-Hanna Seljamaa @ the Estonian Institute.</s><s>Kristjan Raud and the Kalevipoeg @ Bifröst Museo</s>

<s>Estonski slikari
Ilustratori
Blizanci</s>

