Henck Arron
<s>Henck Alphonsus Eugène Arron (Paramaribo, 25. travnja 1936. – Alphen aan den Rijn, 4. prosinca 2000.), surinamski političar i utjecajna ličnost surinamske politike u periodu sticanja nezavisnosti.</s><s>Arron je po struci bio bankar, a kao član Narodne stranke postao je 1973. godine premijer te je bio na čelu vlade u trenutku sticanja nezavisnosti 1975. godine, kao posljednji kolonijalni i prvi surinamski premijer.</s><s>Svrgnut je u Bouterseovom puču 1980. godine te je 1981. godine oslobođen, nakon čega se vratio bankarstvu.</s><s>Godine 1988. ponovo se aktivirao u politici, ovoga puta kao potpredsjednik Surinama, ali je već dvije godine kasnije ponovno svrgnut u novom Bouterseovom puču.</s>

<s>Arron se rodio u Paramaribu 1936. godine te se školovao za bankara u Nizozemskoj.</s><s>Nekoliko je godina radio za Amsterdamsche Bank, nakon čega se vratio u Surinam i također radio u bankarskom sektoru.</s><s>Godine 1961. pridružio se Narodnoj stranci, a 1970. godine postao je njezin predsjednik.</s><s>Tri godine kasnije, njegova koalicija pobijedila je na izborima, a on je 24. prosinca 1973. godine postao premijer Surinama.</s><s>U tom je svojstvu vodio pregovore za potpunu nezavisnost Surinama, našavši podršku u nizozemskoj PvdA, koja je što prije htjela riješiti pitanje surinamske nezavisnosti.</s><s>U veljači 1974. godine, Arron je javno obznanio kako će Surinam tražiti nazavisnost do kraja 1975. godine, što je odjeknulo u javnosti jer Arron nije imao većinsku podršku u Surinamu za takvu odluku.</s><s>No, neovisno o tome, Surinam je 25. studenog 1975. godine službeno postao nezavisna država.</s>

<s>Međutim, period nakon stjecanja nezavisnosti obilježen je društvenim nemirima, gospodarskom krizom i optužbama za korupciju, koje su primarno pogađale Arronovu vladu.</s><s>Arron je 1977. godine ponovo pobijedio na izborima, međutim optužen je za izbornu prijevaru, što je dodatno pogoršalo krizu.</s><s>U prvim godinama od nezavisnosti, gotovo trećina populacije Surinama emigrirala je u Nizozemsku.</s><s>Ubrzo se Arron morao suočiti i s problemima u oružanim snagama, čiji su se pripadniri žalili na korupciju i niske plaće.</s><s>Međutim, Arron je odbio pregovarati s voditeljima pobune te ih je dao uhapsiti, a pred sudom su se trebali pojaviti 26. veljače 1980. godine, netom prije izbora koji su bili zakazani za ožujak.</s><s>Međutim, 25. veljače 1980. godine, Dési Bouterse izveo je vojni udar, svrgnuo legalno izabranu vlast i dao zatvoriti Arrona.</s><s>No, Arron je pušten već 1981. godine te je ubrzo imenovan predsjednikom Surinamske narodne kreditne banke.</s>

<s>Nakon pritiska koji su na Boutersea 1987. godine izvršile Ujedinjene nacije, Francuska, Nizozemska i Sjedinjene Države, vojna je vlast popustila i u Surinamu je ponovo uvedena demokracija.</s><s>Arron je 1988. godine izabran za potpredsjednika Surinama u mandatu Ramsewaka Shankara, služivši od 25. siječnja 1988. godine do 24. prosinca 1990. godine, kada je njihova vlada ponovno pala u vojnom udaru koji je organizirao Bouterse.</s><s>Arron se tada konačno povukao iz politike.</s><s>Godine 2000., Kraljevski institut za Trope pozvao ga je u Nizozemsku na panel povodom 25 godina surinamske nezavisnosti.</s><s>Preminuo je 4. prosinca 2000. godine u kući svoga brata u Nizozemskoj od posljedica srčanog udara.</s>

<s>Reference</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Surinamski političari
Premijeri Surinama
Potpredsjednici Surinama
Bankari</s>

