Narativna medicina
<s>Narativna medicina je medicinski pristup koji koristi priče u kliničkoj praksi, istraživanju i obrazovanju, u svrhu liječenja.</s><s>Pri tome se bavi relacijskim i psihološkim dimenzijama koje se javljaju zajedno s tjelesnom bolešću, u nastojanju da se prema pacijentima odnosi kao ljudima s individualnim pričama, a ne samo na temelju simptoma. [2] Pri tome narativna medicina ima za cilj ne samo uvažavati iskustvo pacijenta, već i poticati liječnikovu kreativnost i autorefleksiju (razmišljanje o sebi).</s><s>Vrijednost narativne medicine sažeta je kako slijedi: [3]</s>

<s>Povijest</s>

<s>Godine 1910.</s><s>Carnegijeva zaklada za unapređenje nastave izradila je Flexnerov izvještaj, koji je trebao redefinirati praksu medicinske edukacije.</s><s>U izvještaju se navodi da je ispravan cilj medicine "nastojati boriti se protiv bolesti." [5]</s>

<s>Krajem 20. stoljeća kritičari su tvrdili da je zapadna medicina pala žrtvom pokreta profesionalizma.</s><s>Tvrdili su da mnogi medicinski fakulteti i programi specijalizacije uvježbavaju liječnike da liječe medicinske probleme isključivo na osnovu njihovih simptoma, a da pritom ne uzimaju u obzir pacijentovu specifičnu psihološku i osobnu povijest.</s><s>Pojava narativne medicine nastala je kao suvremeno nastojanje za rehumanizacijom medicine.</s>

<s>Medicinski centar Sveučilišta Columbia bio je prva istaknuta medicinska škola koja je osnovala program narativne medicine.</s><s>Taj program osnovan je unutar Koledža liječnika i kirurga, s uvjerenjem da narativna medicina može donijeti duboke promjene načina liječenja:</s>

<s>"Narativna medicina putem narativne kompetencije ojačava kliničku praksu u prepoznavanju, apsorbiranju, metaboliziranju, tumačenju i osjećanju priča o bolesti.</s><s>Kroz narativnu edukaciju, program narativne medicine pomaže liječnicima, medicinskim sestrama, socijalnim radnicima, stručnjacima za mentalno zdravlje, kapelanima, socijalnim radnicima, akademcima i svima ostalima zainteresiranima za presjecište narativa i medicine, da poboljšaju djelotvornost skrbi putem razvijanja tih vještina s pacijentima i kolegama.</s><s>Misija našeg obuhvata i istraživanja jest konceptualizirati, vrednovati i promicanje tih ideja i praksa na nacionalnoj i međunarodnoj razini." [7]</s>

<s>Rita Charon [9] kao izvršni direktor ovog programa pisala je i predavala o dobrobitima za liječnike koji primaju edukaciju naracijom, kao način povećanja empatije i refleksije u medicinskom profesionalnom području.</s>

<s>Od kraja 1990-ih, liječnici poput Rachel Naomi Remen i Rite Charon zastupaju stanovište da bi medicinska praksa trebala biti strukturirana oko narativa pacijenata.</s><s>Charon je izjavila:</s>

<s>"Bolesni ljudi trebaju liječnike koji mogu razumjeti njihove bolesti, liječiti njihove medicinske probleme i pratiti ih tokom njihovog bolovanja." [11]</s>

<s>Obrazovni programi</s>

<s>U Sjedinjenim Državama raste broj škola koje nude napredne sadržaje narativne medicine.</s>

<s>Medicinski centar Sveučilišta Columbia bio je pionir razvoja obrazovnih programa iz područja narativne medicine.</s><s>Osim predavanja i seminara tokom cijele godine, Sveučilište Columbia izradilo je 2009. program magistra znanosti u programu Narativne medicine za diplomce, kao jedan od prvih diplomskih programa strogo posvećenih narativnoj medicini. [12]
 Medicinski centar Montefiore je akademsko medicinsko središte i sveučilišna bolnica Medicinskog fakulteta Albert Einstein .</s><s>Taj je medicinski centar izradio program narativne medicine u sklopu Odjela za obiteljsku i socijalnu medicinu.</s><s>Specijalizanti na ovoj školi pohađaju programe na kojima uče koristiti osobne priče kako bi poboljšali empatiju, a također i teme koje uključuju stres, gubitak te ravnotežu.</s><s>Institut humanističkih znanosti Sveučilišta Ohio također podupire multidisciplinarnu inicijativu narativne medicine.</s><s>Ovaj program odvija se istodobno s ostalim preddiplomskim i diplomskim programima, gdje studenti "teže razviti narativnu kompetenciju koja im omogućuje da pruže skrb koja nije samo empatičnija i suosjećajnija, već je i djelotvornija".</s><s>Medicinski fakultet Irvine Kalifornijskog sveučilišta osnovalo je program integrativne medicine u sklopu Odjela za obiteljsku medicinu.</s><s>Ovaj program "nastoji promijeniti fokus zdravstvenog i medicinskog obrazovanja za naše specijalizante, studente medicine i nastavnike, kako bi primjenjivali multidisciplinarni pristup usmjeren na pacijenta, u kojem se naglašavaju dobro osjećanje, prevencija i vještine brige za sebe, te usvajaju načela stvaranja optimalne okoline za ozdravljenje." [14]
 Godine 2011.</s><s>Zapadno sveučilište izgradilo je Inicijativu narativne medicine (Narrative Medicine Initiative, NMI) te uključilo narativnu medicinu u dodiplomske, poslijediplomske, te odjele trajne medicinske edukacije.</s><s>Na njima traže odgovore na pitanja poput: "kako vještina pripovijedanja poboljšava zdravstvenu edukaciju i iskustvo skrbi za pacijente?"[5].</s><s>Sveučilište Lenoir-Rhyne utemeljilo je Centar Thomas Wolfe za pripovijedanje, sa sloganom "Osluhnimo poziv za pripovijedanjem u fragmentiranom svijetu".</s><s>Ovaj program nudi tečajeve nakon diplomiranja te certifikacijske tečajeve u nekoliko narativnih disciplina, među kojima je i narativna medicina.</s><s>Sveučilište Saybrook zauzima široki pristup narativnoj medicini putem svog programa medicine uma i tijela.</s><s>Time nastoji osnažiti mind-body pristup zdravlju i blagostanju kao način poboljšanja kvalitete života pacijenata.</s><s>Ovo rastuće područje narativne medicine proteže se izvan SAD-a: British Medical Journal počeo je dodavati svoje seminare pisanja u svrhu promoviranja ove vrste narativa za svoje mlade liječnike.</s>

<s>Prepreke</s>

<s>Rachel Remen tvrdi:
<blockquote>
Liječnici su kao ljudi istrenirani da vjeruju kako je upravo znanstvena objektivnost ono što ih čini najdjelotvornijima u nastojanju da shvate i ublaže bol koju im drugi nanose, te da ih mentalna udaljenost štiti od ozljeda koje im donosi njihov teški rad. [16]
<blockquote></s>

<s>Nadalje kaže da objektivnost, empatija i globalno razmišljanje nisu nekompatibilni sa stupnjem disocijacije koja je dovoljna za samozaštitu od pacijentove patnje.</s>

<s>Reference</s>

<s>[17]</s>

<s>Dodatni izvori</s>

<s>Coyote Healing: Miracles in Native Medicine.</s><s>Dr. Sc .</s><s>Lewis Mehl-Madrona Bear & Company (2003)</s>

<s>Vanjski linkovi</s>

<s>http://www.utne.com/Spirituality/Narrative-Medicine-Heals-Bodies-and-Souls.aspx
http://www.npr.org/templates/story/story.php?storyId=1480863</s>

<s>[18]</s>

<s>[2] ^ [1]
[3] ^ Tricia Greenhalgh and Brian Hurwitz.</s><s>"Narrative based medicine: Why study narrative?" BMJ 1999, 318: 48-50.
[5] ^ [4]
[7] ^ [6]
[9] ^ [8]
[11] ^ [10]
[12] ^ "Learning to listen" New York Times (2009-12-29)
[14] ^ [13]
[16] ^ [15]</s>

<s>Medicina
Obrazovanje</s>

