Seydi Ali Reis
<s>Seydi Ali Reis (Galata, 1498 – İstanbul, 1562) bio je slavni moreplovac i admiral Osmanskog Carstva.</s><s>Proučavao je geografiju, matematiku, astronomiju i bio je divanski pjesnik i književnik.</s>

<s>Život 
Rođen je u Galati u Istanbulu kao sin turske porodice pomoraca koja je vodila podrijetlo u Sinopu na crnomorskoj obali Turske.</s><s>Njegov djed je bio zapovjednik Osmanskog carskog pomorskog arsenala za vrijeme sultana Mehmeda II., dok je njegov otac bio morski zapovjednik u Galati, što je imalo važan utjecaj na budućnost mladića, koji je vrlo rano počeo raditi u arsenalu.</s><s>Osim tog interesovanja, stekao je pristojno obrazovanje iz znanosti kao što su matematika, astronomija i geografija, i usticao je se u književnosti i u teologiji.</s><s>Vremenom je postao visoki časnik u pomorskom arsenalu i unapređen je u čin reisa.</s><s>Počevši od opsade Rodosa (1522), sudjelovao je u svim velikim pomorskim kampanjama Osmanske mornarice u Sredozemnom moru.</s><s>Komandovao je lijevim krilom osmanske flote Hajrudina Barbarose koja je porazila Svetu ligu Karla V. pod komandom Andreje Dorije u bitci kod Preveze (1538).</s><s>Također je komandovao nekoliko brodova flote Sinan-paše i Turguta Reisa koji su osvojili Tripoli i Tripolitaniju od Španije i Malteških vitezova 1551.</s><s>Kasnije je učestvovao u osmanskim pomorskim pohodima na zapadne obale Sredozemnog mora.</s><s>Zatim je bio unapređen u komandanta Osmanskog ratne mornarice i dok je sultan Sulejman Veličanstveni bio u svom zimskom boravištu u Alepu krajem 1552. godine, imenovao je ga za novog komandanta osmanske flote na Indijskom oceanu sa sjedištem u Suecu (Egipat), sa drugim matičnim lukama u Adenu (Jemen) i u Basri (Irak).</s><s>Njegovi prethodnici u ovom rangu su bili poznati osmanski admiral i kartograf Piri Reis i admiral Koča Murat Reis, koji su također učestvovali u bitci kod Preveze.</s><s>Seydi Ali Reis je otišao iz Alepa 7. decembra 1553. i, nakon posjeta brojnim vjerskim gradnjama i važnim gradovima u oblasti, stigao je u Basru u perzijskom zaljevu početkom februara 1554.</s><s>Njegov zadatak je bio da preuzme petnaest osmanskih galija usidrenih tamo, koje su ranije bile pod komandom Pirija Reisa, do glavne matične luke u Suecu na Crvenom moru.</s><s>Većina od petnaest galija je oštećena u prethodnim sukobima sa portugalskom flotom u Indijskom oceanu.</s><s>Seydi Ali Reis je ih popravio i opremio novim topovima, koristeći ograničene resurse i zalihe dostupne u Basri.</s><s>Napokon je ukrcao trupe i petnaest galija je krenulo k Egiptu.</s><s>Na putu za Ormuz, zastao je u lukama Arabije i Persije kao što su Bahrein, Dezful, Šuštar, Bušeher, Katif, Kiš i Barhata.</s><s>Flota je krenula duž obalama Arapskog mora i četrdeset dana nakon njegovog odlaska iz Basre iznenada je naišao na portugalsku flotu iz Goe koja se sastojala od 4 velika broda, 3 galeona, 6 stražarskih brodova i 12 galija - ukupno 25 plovila.</s><s>Ogorčene borbe koje su izazvale ozbiljnu štetu na obe strane, okončale su kada je portugalski komandant naredio povlačenje prema Ormuskom moreuzu.</s><s>Osmanska flota je nastavila put prema Omanu (Sohar), pa zatim u Muskat, Kalhat i istočno do obale Djaša, u provinciji Kermana (Iran).</s><s>Iz Irana je Seydi Ali Reis napustio luku Gwadra i ponovo se uputio k Jemenu kada je flotu zatekla neprestana oluja koja je trajala deset dana (Slonov tajfun).</s><s>Kada je se nevrijeme smirilo, brodovi su se usmjerili prema Somnatu, pa prema Diu, gdje nisu zastajali iz straha da budu napadnuti, ali ih je pritom zahvatila nova oluja.</s><s>Poslije iscrpljujućeg putovanja, flota je stigla u Gudžarata na obali mogulske Indije, gdje ih je zatekla nova nesreća iz koje su se na kraju izbavili.</s><s>Neko vrijeme su proveli u Gudžaratu, Seydi Ali Reis je posjetio Daman da bi zatim otplovio u Surat.</s><s>Tu je uspostavio dobre odnose sa sultanom Ahmad–šahom III., 12-godišnjim novim vladarom Gudžarata čiji je uspon na tron osporio plemić po imenu Nasir-ul-Mulk koji se istovremeno proglasio za novog sultana u Buruđu.</s><s>U međuvremenu, Nasir-ul-Mulk je Portugalcima ponudio priobalne luke Gudžarata u zamjenu za njihovu podršku protiv mladog sultana Ahmada III.</s><s>Kada je mladi sultan obaviješten o dolasku osmanske flote, uzeo je 200 topnika i drugih ljudi iz njihovih trupa i krenuo ka Buruđu.</s><s>Seydijeva mornarica je se dakle našla u ratnom sukobu za nasljedstvo Gudžarata.</s><s>U bitci je uzurpator Nasir-ul-Mulk ranjen a sultan Ahmad III je ponovo stupio na svoje prijestolje, uspostavljajući ponovo mir u Gudžaratu.</s><s>Portugalci su na to odgovorili da Surat im ne smeta toliko, koliko im smeta osmanski admiral i tražili su da im se preda Seydi Ali Reis, što je šah odbio.</s><s>Jedinice Seydija Alija Reisa su počele pokazivati nezadovoljstvo zbog izgubljene nade u povratak, unatoč tome što ih je Khudavend Khan iz Surata plaćao od 50 do 60 para dnevno, a u Buruđu je to činio Adil Khan.</s><s>Nakon što je se oprostio od Khudavend Kana, Seydi Ali Reis je krenuo na kopneno putovanje prema Ahmedabad krajem novembra 1554. godine zajedno sa oko 50 ljudi.</s><s>Nekoliko dana ih je odvelo od Buruđa do Belodre, a odatle su krenuli u Šampanir.</s><s>Poslije mnogih poteškoća i dugog putovanja stigli u Mahmudabad i zatim u Ahmedabad, glavni grad Gudžarata.</s><s>Tamo je Seydi Ali Reis posjetio sultana (koji je bio štovatelj Sulejmana), njegovog velikog vezira Imad-ul-Mulka i druge dostojanstvenike i tu je ljubazno ugošten.</s><s>Sultan Ahmad je potom ponudio Seydi Ali Reisu nadležnost nad pokrajinom Buruđa sa veoma velikim prihodima, ali je on odbio ponudu.</s><s>Osmanski admiral je sa njegovim nekoliko preostalim ljudima krenuo prema Lahoreu, prije nego što je došao ​​u Delhi, gdje je dobio dozvolu da prođe kroz zemlje timuridskog mogulskog sultana Humajuna, koji ih je također rado ugostio.</s><s>U februaru 1556.</s><s>Seydi Ali Reis je otišao za Kabul, odakle je prvo krenuo u Samarkand, a kasnije u Buharu, gdje je njegove ljude napala grupa Uzbeka.</s><s>Uprkos ovom početnom neprijateljstvu u Transoksijani, vladar Buhare, Seid Burhan, je srdačno dočekao Seydi Alija Reisa i njegove ljude, koji su kasnije krenuli u Horezm, Horasan, Irak i Anadoliju, da bi konačno stigli do Istanbula nakon dvije godine i tri mjeseca putovanja od njihovog odlaska iz Surata u Indiji.</s><s>Jednom stigli u Istanbul, Seydi Ali Reis je želio razgovarati sa sultanom Sulejmanom ali saznavši da je sultan u Jedrenu, uputio je se tamo i predočio mu pisma koja su Sulejmanu poslala 18 sultana i vladara zemalja kroz koje je prošao tokom svog dugog i teškog povratka.</s><s>Sultan Sulejman je ga sa razumevanjem i saosećanjem primio i nagradio činom i sa dnevnom plaćom od 80 akči.</s><s>Također je naredio da se isplati i četvorogodišnja plaća () na koju je Seydi Ali Reis imao pravo tokom svog odsustva.</s><s>Godine 1560.</s><s>Rustem-paša je tražio da Seydi Ali Reis bude ponovo imenovan za admirala flote Indijskog oceana, ali je namjesnik Egipta Sofu Hadim Ali-paša blokirao taj potez.</s><s>Umjesto toga, Sefer Reis je unapređen u vrhovnu komandu cjelokupne flote Otomanskog carstva na Indijskom oceanu.</s><s>Seydi Ali Reis je preminuo je u Istanbulu u januaru 1563.</s>

<s>Književnik
Admiral Seydi Ali je autor raznih pjesama pod nadimkom Katib-i Rumi (knjigovođa Anadolije).</s><s>Latifi kaže da je bio jedan od vodećih naučnika svog vijeka i da je njegovo poznavanje pomorstva izazivalo divljenje.</s><s>Katip Çelebi spominje njegov divan i isto kaže da je bio odličan mornar.</s><s>Humajun–šah je cijenio njegove pjesme i pohvalio ga upoređujući ga sa Ališir Nevajom.</s><s>Međutim, njegov divan nije pronađen, mada je Ali Nihad Tarlan objavio neke njegove pjesme u raznim časopisima i Kemal Eraslan gazele pisane na čagatajskom turskom.</s><s>U pjesmama je zajedno sa turskim koristio i čagatajski jezik, koji je naučio dok je bio u Indiji.</s><s>Danas je poznat po svojim putopisima, prvenstveno po knjizi Ogledalo zemalja (), koju je započeo u Bagdadu na ustrajanju svojih prijatelja da se vrati u Indiju, i završio je to djelo u Istanbulu u januaru 1557.</s><s>To je jedan je od prvih putopisa u turskoj književnosti.</s><s>U njemu autor govori u književnom stilu o događajima tijekom putovanja u Gudžarat i Indiju, opisuje zemlje koje je vidio i vladare koje je upoznao.</s><s>Pored njegovih osobnih pjesama, knjiga sadrži i dvostihe drugih pjesnika.</s><s>Djelo je također prevedeno na njemačkom (Diez, 1815), djelomično na francuskom (M. Morris, 1826.), na engleskom (Vámbéry, 1899) i na ruskom (Ş.</s><s>Zumnunab, 1963).</s><s>Traktat Ogledalo univerzuma () je napisao na uporni zahtev Humajun–šaha i u njemu govori o gradnji astrolaba i o načinu njegove uporabe, o visini sunca i o udaljenosti zvezda, određivanju kible i podneva i o mnogim drugim bitnim stvarima u astronomiji.</s><s>Treća knjiga o pomorstvu je Knjiga lokalnih mora i znanosti o astronomiji i pomorstvu (), napisana 1554. u Ahmedabadu, djelo pripremljeno da omogući kapetanima i mornarima da plove indijskim morima bez vodiča i u kojem je Seydi Ali sažeo svoje pomorsko znanje uz mnoga tehnička opažanja i s opisima luka, priobalnih naselja i otoka.</s><s>Zahvaljujući podacima koje je dobio od portugalskih mornara, u knjizi spominje i Novi svijet, govoreći o otkrićima portugalskih putnika na zapadu Kanarskih otoka te o njihovom prolasku kroz Magelanov moreuz, koji naziva «mračna zemlja».</s><s>Po Katipu Çelebiji, znao je i za Javu, Sumatru, Cejlon i okolne otoke.</s><s>Među ostalim, ostaju nam rani rad pod naslovom Hulâsatü’l-hey’e, što je trebao biti neizravan prijevod knjige er-Risâletü’l-fethiyye (1473) timuridskog astronoma Alije Kuşçua, ali je tekst Seydi Ali obogatio sa dodacima iz raznih drugih knjiga i autora.</s><s>Jako zanimljiv je i pamflet Risale-i Zatu'l-Kursi u kojem vodi raspravu o sredstvima i o alatima znanosti i zagovara korišćenje turskog jezika u stručnim tekstovima jer su većina njih na arapskom i perzijskom, jezici učenjaka, što ih udaljava od onih kojima su ti tekstovi potrebni.</s>

<s>Književna Djela 
 Kitab ul Muhit: El Muhit fi Ilmi'l Eflak ve'l Buhur (1554)
 Hulâsatü’l-hey’e
 Mir’ât-ı Kâinât
 Mir'at Ül' Memalik (1557)
 Risâle-i Zâtü’l-Kürsî</s>

<s>Spoljašne veze</s>

<s>Bilješke</s>

<s>Izvori</s>

<s>Bibliografija 
   s. v. Ak Mahmut, Seydi Ali Reis</s>

<s>Osmanski admirali
Turski pisci
Turski pjesnici
Turski istraživači
Putopisci
Biografije, Istanbul</s>

