The Square (film, 2017)
<s>Skver () švedski je satirični dramski film iz 2017. godine koji je režirao Ruben Estlund i u kojem igraju Klaes Bang, Elizabet Mos, Dominik Vest i Teri Notari.</s><s>Film prikazuje publicitet koji izaziva umetnička instalacija, a delimično je nadahnut instalacijom samog Estlunda.</s><s>Sniman je u Geteborgu, Stokholmu i Berlinu.</s>

<s>Film je predstavljen na Kanskom filmskom festivalu 2017. i nakon što je dobio pozitivne kritike osvojio je Zlatnu palmu.</s><s>Naknadno je izabran i za Međunarodni filmski festival u Torontu 2017.</s><s>Bio je nominovan za nagradu Oskar u kategoriji najbolji film van engleskog govornog područja.</s>

<s>Radnja</s>

<s>Kristijan je uvaženi kustos muzeja savremene umetnosti.</s><s>Razveden, ali i brižan otac dvoje dece, on vozi električni automobil i podržava više ciljeve.</s><s>On se nalazi u punom jeku priprema za novu izložbu pod imenom Skver, pod kojom se podrazumeva umetnička instalacija u obliku kvadrata koja prolaznike poziva na altruizam.</s><s>Međutim, Kristijanova nepromišljena reakcija, kada mu ukradu mobilni telefon, pokreće čitav niz neprijatnih situacija.</s><s>U međuvremenu, nova agencija za odnose sa javnošću muzeja osmišljava neočekivanu kampanju za Skver, koja nailazi na bes javnosti.</s>

<s>Uloge</s>

<s>Klaes Bang kao Kristijan
 Elizabet Mos kao Ana
 Dominik Vest kao Džulijan Žižoni
 Teri Notari kao Oleg
 Linda Anborg kao Linda
 Kristofer Lese kao Majkl</s>

<s>Produkcija</s>

<s>Razvoj 
Priča za film je osmišljena kada su 2014. godine režiser Ruben Estlund i producent Kale Boman postavili instalaciju u Muzeju „Vandalorum” u Vernamu.</s><s>Kao umetnici, izjavili su sledeće: „Skver je utočište poverenja i brige.</s><s>Unutar njega svi delimo ista prava i obaveze.”</s>

<s>U jednoj sceni, čovek sa Turetovim sindromom dere se na reportera.</s><s>Estulnd kaže da je ovo nadahnuto stvarnim incidentom u švedskom pozorištu, a predstavljeno je bez straha od preosetljivosti pošto su ljudi u ovom delu ’satirizovani’.</s><s>Početak filma je takođe nadahnut incidentom iz stvarnog života, kada u Geteborgu Estlund vidi kada se usplahirena žena sudari s muškarcem i počne govoriti kako je neko hteo da je ubije.</s><s>Drugi čovek dolazi i počinje da se dere.</s><s>Ispostavlja se da je u pitanju smicalica, tokom koje je Estlundu neko ukrao mobitel.</s><s>Radeći na scenariju, Estlund je posetio brojne galerije.</s>

<s>Kasting 
Danski glumac Klaes Bang je za projekat saznao preko Tanje Grunvald, koja je iz Danske i koja je takođe htela da igra u filmu.</s><s>Bang je došao na tri audicije, i služio se mnogo improvizacijom.</s><s>Nakon okupljanja većeg dela svoje postave na audicijama širom Nordijskih zemalja, Estlund — znajući za želju Vilijam Moris endevor entertejnmenta da sa njim napravi filmski projekat na engleskom — kontaktirao je Baftu u Londonu.</s><s>Posle ovoga su se Elizabet Mos i Dominik Vest pridružili postavi.</s><s>Estlund je kazao kako je za Mosovu i Vesta bilo izazvno da se prilagode švedskoj režiji, ali su na kraju uspeli.</s>

<s>Teri Notari, američki glumac koji igra Olega (lik koji se ponaša kao majmun) dobio je ulogu na osnovu iskustva u naučnofantastičnom filmu iz 2011. godine po imenu Planeta majmuna: Početak.</s><s>Estlund je saznao za Notarija koristeći Gugl pretragu, pretraživši rezultate za „glumac koji imitira majmuna” i pogledavši jedan od Notarijevih nastupa.</s>

<s>Snimanje</s>

<s>Snimanje se odvijalo u periodu od juna do oktobra 2016. godine u Geteborgu, Stokholmu i Berlinu.</s><s>Galerija u filmu je zasnovana na švedskoj Kraljevskoj palati.</s>

<s>Budžet za snimanje je iznosio 5,5 miliona dolara.</s><s>Estlund je otprilike snimao jednu scenu dnevno, snimajući i do 50 kadrova, s tim da je za neke od najsloženijih scena trebalo četiri dana.</s><s>U Berlinu, jedan dan je potrošen sa bonoboom, a glumci dobili upute kako da se ponašaju sa životinjom kako se ne bi izazvala nasilna reakcija.</s>

<s>Izlazak 
Film je stavljen na raspored Filmskog festivala u Kanu 2017. pred kraj aprila, kao poslednji.</s><s>Ovde je bila njegova međunarodna premijera.</s><s>Kasnije je prikazan na Sidnejskom filmskom festivalu (jun), a ondaiNovozelandskom međunarodnom filmskom festivalu (jul).</s><s>Iako je broj filmova na Međunarodnom filmskom festivalu u Torontu smanjen u odnosu na 2016, Skver je svejedno odabran za festival 2017. (septembar).</s>

<s>Obimnije bioskopsko prikazivanje u Švedskoj (Triart film) zakazano je za 25. avgust 2017. godine.</s><s>Pre prikazivanja filma u Kanu, prava za distribuciju su prodata za prikazivanje u Ujedinjenom Kraljevstvu, Francuskoj, Nemačkoj i drugim evropskim zemljama.</s><s>Magnolija pikčers je postao američki distributer.</s><s>Trejler za film je izašao u julu.</s><s>U Ujedinjenom Kraljevstvu je planirano da se prikaže u Somerset hausu (London), 16. avgusta, s tim da je Kerzon artifišal aj odlučio da odgodi širu britansku premijeru planiranu za 25. avgust — da bi Estlund mogao doraditi neke scene za UK.</s>

<s>Film Skver će premijeru u Srbiji imati na Kustendorfu 16. januara 2017. i tom prilikom festival će svečano otvoriti reditelj filma Ruben Ostlund.</s><s>Distributer za Srbiju je Fajv stars film distribjušn.</s>

<s>Kritika 
Skver ima rejting odobravanja od 84% na agregatoru Rotten Tomatoes, na osnovu 174 recenzije, a na sajtu Metacritic dobio je prosečnu ocenu 73 od 100.</s><s>U Kanu su kritike bile veoma pozitivne, mada nije se očekivalo da će osvojiti Zlatnu palmu.</s><s>Oven Glajberman iz Varajetija opisao je film kao „uglađeno nemilosrdno rušenje dekadencije sveta savremene umetnosti”, naglašavajući kako je muzej motivisan pohlepom a film „više preteran a manje efektivan od Više sile”.</s><s>Piter Bredšo dao mu je četiri zvezdice u Gardijanu, ocenivši ga kao „otvorenu i smelu nadrealnu satiru”.</s><s>U Holivud reporteru, Tod Makarti ga je nazvao „ludo ambicioznim a često uznemirijućim”, rekavši da je možda cilj trebalo da bude obuhvatiti što više stvari, ali traga je svejedno ostavljeno.</s><s>Robi Kolin mu je takođe dala četiri zvezdice, u Dejli telegrafu, objasnivši kako je prvi sat satiričan na pametan način a kasnije scene strašne.</s><s>Nasuprot ovome, kritičar iz Indivajera Erik Kon bio je razočaran preterivanjem i nedostatkom strukture — film je nazvao „Polokovim platnom čudnih ideja istresenih pred publiku u potrazi za jedinstvenim narativom, od čega se nešto drži bolje od ostalog”.</s>

<s>Estlund je za Skver dobio Zlatnu palmu, što je prvi put da pretežno švedska produkcija dobije nagradu još od Dobrih namera (1992) i prvi put da nagradu dobije jedan švedski režiser od kada je Alf Šeberg osvojio za  dramu Gospođica Julija (1951).</s><s>Predsednik žirija Pedro Almodovar istakao je filmsko predstavljanje „diktature bivanja politički korektnim”.</s><s>Porotnica Anjes Žaui takođe je pohvalila inteligentnost i dovitljivost.</s><s>Isto tako, dekorater seta Josefin Osberg je dobio Nagradu Vulkan za tehničkog umetnika na Kanu.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Spoljašnje veze</s>

<s>Švedski filmovi
Njemački filmovi
Francuski filmovi
Dramski filmovi
Satirični filmovi</s>

