Sidžzi
<s>Abu Said Ahmed ibn Muhamed ibn Abdul-Dželil Sidžzi (951–1023), iranski matematičar i astronom iz X veka.</s><s>Rođen je u Sistanu u doba Adududaule Dejlamija.</s><s>Iako je veći deo života proveo u starom gradu Širazu, Sidžzi bi katkad odlazio i u Horasan.</s><s>Savremenik je muslimanskog mislioca Abu Rejhana Birunija.</s><s>Slavu je stekao zbog svojih značajnih istraživanja u oblasti geometrije.</s><s>Otuda Abu Rejhan u svom delu al-Asar al-bakija [Sačuvana dela] spominje njegovo ime u glavi o arhitektama.</s><s>Biruni i Sidžzi su nekoliko vekova pre Galileja (1564–1642) pisali o Zemljinoj rotaciji.</s>

<s>Astronomija 
Abu Rejhan ističe da je Sidžzi izradio posebnu vrstu astrolaba poznatog po nazivu Zauraki.</s><s>Izuzetno dragocena karakteristika ovog astrolaba o kojoj Biruni govori, a koja se ne javlja u ranijim oblicima ovog astronomskog instrumenta proizvedenim unutar i izvan granica muslimanskih zajednica, jeste to da je osnova merenja veličine planeta i nebeskih tela u njemu zapravo rotacioni tok Zemlje oko Sunca koji danas nazivamo heliocentričnim sistemom.</s><s>Taj pogled je očigledno kontradiktoran naučnom usmerenju koje je u to doba bilo i te kako dominantno u muslimanskoj astronomiji, u kojoj su na osnovu Ptolemejevog geocentričnog svetopogleda sve nebeske mere i stepene određivali prema Sunčevom rotacionom kretanju oko zemaljske kugle.</s><s>Naime, na osnovu Birunijeve konstatacije, zagovarajući još tada heliocentrični sistem u astronomiji, Sidžzi je jasno opovrgavao poznate teorije ranijih astronoma koje su bile zasnovane na geocentričnom sistemu.</s><s>Biruni nije detaljno razmotrio to Sidžzijevo stanovište, niti je pokušao da ga odbaci.</s><s>Čitajući njegovo delo, primećujemo da je konačnu presudu o tome prepustio budućim predstavnicima empirijskih nauka.</s><s>Svakako, ono što je vredno pažnje jeste činjenica da su tek nekoliko vekova nakon Sidžzija, Nikola Kopernik i Johan Kepler na Zapadu opovrgli Ptolemejev geocentrični sistem i usmerili astronomiju ka novim okvirima heliocentričnog sistema.</s>

<s>Matematika 
Pre Sidžzija, matematičari su računali trisekciju ugla na osnovu principa animirane geometrije i dolazili do rezultata koji su bili tek približno tačni.</s><s>Sidžzi je predožio novu metodu merenja trisekcije ugla koja se vršila pomoću ukrštanja kruga sa hiperbolom čija su dva prečnika identična.</s><s>U ovom slučaju, rezultat je bio veoma precizan.</s>

<s>Opus 
Sidžzi je za sobom ostavio preko 45 autorskih dela, uključujući obimne knjige, poslanice i traktate.</s><s>Od toga se 34 dela bave raznim matematičkim oblastima, dok se u ostalim govori o astronomiji.</s><s>Biruni između ostalog i u svojoj knjizi Istihradž al-autar nekoliko puta spominje Sidžzijeve teorije.</s><s>Neka od najpoznatijih Sidžzijevih dela su:
 Kitabun fi masaha
 Risalatun fi havassi al-kubba az-zaida va al-mukafija
 Risalatun fi vasf al-kutu’ al-mahrutija
 Risalatun fi kismat az-zavija al-mustakima al-hattajn bi sulusati aksam mutesavija
 Fi tahsili ika’i nisba al-mualafa (napisao 999. godine)
 Usturlab
 al-Džam aš-šahi
 al-Madhal fi an-nudžum
 Tahsil al-kavanin
 al-Mugni fi ahkam an-nudžum
 ad-Dalailu fi ahkam an-nudžum</s>

<s>Reference</s>

<s>Iranski matematičari
Iranski astronomi
Biografije, Bujidska Monarhija</s>

