Maurice Garin
<s>Moris-Fransoa Garen (, IPA: ; 3. mart 1871. — 19. februar 1957) bivši je francuski profesionalni biciklista.</s><s>Garen je rođen kao Italijan, a 1892. uzeo je francusko državljanstvo.</s><s>Bio je profesionalac od 1893. do 1911. godine.</s><s>Garen je dvostruki pobednik Pariz—Rubea, a poznat je i kao pobednik prvog Tur de Fransa (1903. godine).</s>

<s>Detinjstvo i amaterska karijera 
Garen je sin Morisa Klementa Garena i Tereze Ozelo.</s><s>Venčali su se 1864. kada je on imao 36, a ona 19 godina i radila je u gradskom hotelu.</s><s>Imali su četiri ćerke i pet sinova, od kojih su dvojica bili blizanci.</s><s>Moris je bio prvi sin.</s>

<s>Garen je radio kao odžačar.</s><s>Sa 15 godina se preselio u Francusku, u Rems, zatim se preselio u Belgiju, u Šarloa, ali se 1889. vratio u Francusku, u Mabež.</s><s>Porodica se rasturila.</s><s>Drugi sin, Žozef Isidor, umro je 1889. otac se vratio je Avrijer, a umro je ubrzo nakon toga.</s><s>Garenova braća, Fransoa i Cezar, ostali su u Francusku i sa Morisom su otvorili biciklističku prodavnicu u Rubeu 1895.</s><s>Njegov brat, Sezar Garen, takođe je bio profesionalni biciklista u periodu od 1899. do 1906. i živio je u Parizu do smrti (umro je u 71 godini).</s><s>Drugi Garenov brat, Ambroaz Garen, bio je profesionalni biciklista od 1899. do 1903.</s><s>Najbolji rezultat bilo mu je drugo mesto na Pariz Rubeu.</s>

<s>Garen se preselio u Lens 1902. i živio je tamo do kraja života.</s><s>Prvi bicikl je kupio za 405 franaka, što je duplo više od nedeljne zarade radnika u železari, koji su radili po 12 sati, 1899.</s><s>Vožnja ga nije interesovala, ali je vozio oko grada dovoljno brzo da ga nazovu ludak.</s>

<s>Amatersku karijeru je počeo 1892. kada je imao 21 godinu.</s><s>Prva trka u kojoj je učestvovao, bila je regionalna trka Mabeg—Hirson—Mabeg, dužine oko 200 km.</s><s>Iako je imao problema sa suncem, uspio je da završi na petom mestu.</s><s>Prvu pobedu ostvario je 1893. na trci Namur—Dinan, u Belgiji.</s><s>Svoj prvi bicikl je prodao a potom kupio svetliji.</s><s>Bio je težak isto 16 kg, ali je imao pneumatske gume.</s><s>Trka je bila duga 102 km, Dinan je bio lider dok mu se nije probušila guma, Garen mu je pozajmio svoj bicikl, a za sebe uzeo rezervni od Dinanovog tima.</s><s>Na kraju, Garen je pobedio sa oko 10 minuta prednosti.</s>

<s>Profesionalna karijera 
Garen je postao profesionalac slučajno.</s>

<s>Želeo je da učestvuje na trci Avon su Relp, koja je bila udaljena 25 km od mesta u kome je živeo.</s><s>Kad je došao, rečeno mu je da je trka samo za profesionalce i da mu nije dozvoljeno da učestvuje.</s><s>Garen je čekao da vozači odmaknu, vozio je iza njih i sve ih prestigao.</s><s>Dvaput je pao, ali je ipak završio ispred svih vozača.</s><s>Publika je bila oduševljena, ali ne i organizatori, koji su odbili da mu plate 150 franaka.</s><s>Nagradu su isplatili pravom pobedniku, a zatim je publika međusobno skupila 300 franaka, i uručila mu ih kao nagradu.</s><s>Garen je postao profesionalac.</s>

<s>Njegova prva prava pobeda bila je 1894. na trci 24 sata Pariza.</s><s>Trka se vozila u februaru i, zbog hladnoće, vozači su odustajali jedan za drugim.</s><s>Garen je odvezao 701 km, pobedivši za 49 km jedinog vozača, uz njega, koji je završio trku.</s><s>1896. godine, pobedio je na trkama Pariz—Mons, Lijež—Tun i Pariz—Le Man, a na Pariz—Rubeu je osvojio treće mesto, 15 minuta iza Jozefa Fišera.</s><s>Garen bi osvojio drugo mesto, ali je pao u finišu.</s>

<s>Naredne dve godine je osvajao Pariz—Rube.</s><s>1897. pobedio je Holanđanina Matjua Kordana, u zadnja dva kilometra na Velodromu.</s><s>1898. njegova pobeda je bila ubedljiva, 20 minuta ispred drugoplasiranog.</s><s>U naredne dve godine, osvojio je pet trećih mesta, a dvaput je završio drugi, pre nego što je uspio da pobedi na trci Pariz—Brest—Pariz 1901. završivši skoro dva sata ispred Gastona Rivijea, a zatim je pobedio na trci Bordo—Pariz 1902. godine, trci od 500 km.</s>

<s>Tur de Frans 
Francuski list loto počeo je da promoviše trku Tur de Frans, prodavši 80 hiljada primeraka za dan.</s><s>Trka je trebala da traje od 31. maja do 5. jula, što se pokazalo napornim i prijavilo se samo 15 vozača, zbog čega je trka korigovana i odlučeno je da traje 19 dana.</s><s>Najduža etapa je bila od Nanta do Pariza, 471 km.</s><s>60 vozača je učestvovalo, a 21 je završio Tur.</s><s>Garen je pobedio na prvoj etapi, zatim je dvaput završio na četvrtom mestu, na četvrtoj etapi je završio peti, a zatim je pobedio zadnje dve etape i osvojio Tur u vremenu od 94 sata, 33 minuta i 14 sekundi, dodeljena mu je nagrada od 3.000 franaka.</s>

<s>Garen je bio potpuni favorit za osvajanje Tura 1904. godine, i tu ulogu je opravdao.</s><s>Međutim, titula mu je oduzeta i pripisata je Anriju Korneu.</s><s>U decembru su, zbog varanja, diskvalifikovani svi etapni pobednici i prva četvorica u generalnom plasmanu, Garen, Rene Potje, Sezar Garen i Ipolit Okutirje.</s><s>Francuska biciklistička unija nije precizno objasnila šta se desilo, a podaci su izgubljeni 1940. kada su sklonjeni južno da bi izbegli Nemačku invaziju.</s><s>Lisjen Peti Breton je izjavio da je vidio vozača kako se pridržava za motor, a optužbe su bile i da je Garen išao vozom.</s><s>Garenu je pobeda oduzeta i suspendovan je na dve godine.</s>

<s>Kraj karijere i smrt 
Garen se vratio biciklizmu nakon suspenzije, vozeći još pet godina, ali nije ostvario nijednu pobedu, suspenzija je bila kraj njegove karijere, koju je zvanično završio 1911. godine.</s><s>Nakon završetka karijere, otvorio je svoju garažu u Lensu, koju je vodio do smrti.</s>

<s>Nije izgubio interesovanje za biciklizam, a vratio se samo jednom u rodni kraj 1949. da vidi Tur koji je prolazio tuda.</s><s>1953.</s><s>Garen i nekoliko bivših vozača bili su na proslavi 50 godina Tura.</s>

<s>1933. otvoren je stadion u Lensu „Velodrom Moris Garen”.</s>

<s>1938.</s><s>Garen je dobio zlatnu medalju, od strane ministra sporta, za psihičku edukaciju.</s>

<s>Garen je umro 1957. godine, a sto godina posle njegove pobede na Turu, 2003. godine, ulica u Mobežu je dobila ime po njemu.</s>

<s>2004. „prijatelji Pariz—Rubea” su položili kocku kaldrme na njegov grob.</s>

<s>Vidi još 
 Tur de Frans
 Pariz—Rube</s>

<s>Reference</s>

<s>Citirana bibliografija</s>

<s>Spoljašnje veze</s>

<s>Biografija Morisa Garena
 Profil na biciklističkoj arhivi
 Rezultati Morisa Garena na Tur de Fransu
 Blog o Morisu Garenu
 Pascal Charrier o Morisu Garenu</s>

<s>Francuski biciklisti</s>

