Tenkina zavera
<s>Tenkina zavera je bila zavera koju je zajedno sa nekoliko članova Državnog saveta u jesen 1857. organizovao Stefan Stefanović Tenka sa ciljem da se ubije knez Aleksandar Karađorđević.</s><s>Nakon otkrivanja neuspele zavere, zaverenici su najpre osuđeni na smrt, pa pomilovani na doživotnu robiju.</s><s>Knez je iskoristio zaveru kao pokriće za državni udar u kome je ucenama smenio gotovo sve nelojalne članove Državnoga saveta.</s><s>Pošto je knez bio austrofil opozicija je uspela da zainteresuje rusku, francusku i tursku diplomatiju da se umešaju, pa je Porta kao komesara poslala Etem-pašu sa ciljem da obezbedi poštovanje ustava.</s><s>Nakon Etem-pašine misije knez je bio primoran da oslobodi zaverenike i da smenjene savetnike vrati u Savet.</s><s>Kriza ustavobraniteljskoga režima tada je dostigla vrhunac.</s>

<s>Sukob kneza i Saveta</s>

<s>Između kneza Aleksandra Karađorđevića i Državnoga saveta postojalo je stalno trvenje između 1855. i 1857.</s><s>Nakon Krimskoga rata knez je vodio austrofilsku politiku, vežući se za Austriju, sprečavajući rusofile da budu ministri.</s><s>Gotovo celi Državni savet (sem trojice) bio je protiv kneza i često su razgovarali o tome kako treba zbaciti kneza.</s>

<s>Zaverenici</s>

<s>Nekoliko savetnika (članova oligarhijskoga Državnoga saveta) i predsednik Vrhovnoga suda zaverili su se protiv kneza.</s><s>U zaveru protiv kneza kao glavni zaverenici bili su upleteni savetnici Stefan Stefanović Tenka, Paun Janković i Radovan Damjanović.</s><s>Pavle Stanišić i predsednik Vrhovnoga suda Cvetko Rajović su bili u širem krugu zaverenika i nisu znali sve planove.</s><s>Glavni zaverenici imali su za cilj da ubiju kneza Aleksandra Karađorđevića, a oni iz širega kruga imali su za cilj samo da rade na prevratu i smeni kneza.</s>

<s>Zaverenici dobijaju novac</s>

<s>Novac za zaveru dobili su od bivšeg kneza Miloša Obrenovića.</s><s>U proleće 1857. jedan agent Miloša Obrenovića sastao se sa Stefanom Stefanovićem Tenkom, koji je pristao da radi na zbacivanju Aleksandra Karađorđevića i dovođenju na vlast Miloša Obrenovića.</s><s>Govorio im je o mogućnosti dolaska evropske komisije, koja bi zbacila Karađorđevića sa prestola.</s><s>Drugi Milošev agent dr Pacek donio je 5.000 dukata, koje je pet zaverenika međusobno podelilo.</s><s>Tenka se sastao i sa Milošem.</s>

<s>Unajmljeni ubica ne izvršava plan</s>

<s>Glavni zaverenici su nakon nekoga vremena nezavisno od Miloša odlučili da pokušaju da se kneza Aleksandra reše jednim atentatom.</s><s>Najpre su nameravali da otruju kneza, pa je Radovan Damjanović u jednoj apoteci ukrao otrov.</s><s>Međutim pošto su promenili plan Damjanović je našao ubicu Milosava Petrovića i nabavio mu pušku i lažni pasoš.</s><s>Paun Janković je ubici dao novac i uputio ga u Brestovačku banju gde je bio knez, ali Milosav nije išao da ubije kneza, nego se vratio u Beograd i počeo da ucenjuje zaverenike i tako im uzeo 1.000 dukata.</s><s>Jedan Milosavljev poznanik je sve prijavio vlastima.</s>

<s>Hapšenje i sprovođenje u Gurgusovac</s>

<s>Vlast je početkom oktobra 1857. pohapsila zaverenike i zatvorila ih u vojnu bolnicu i dala vojsci na čuvanje.</s><s>Tokom suđenja dokazanao je da su glavni zaverenici nameravali da ubiju kneza, a za Cvetka Rajovića i Pavla Stanišića je dokazano samo da su radili na prevratu.</s><s>Svi zaverenici bili su osuđeni na smrt.</s><s>Knez je najpre nameravao da potvrdi presudu, ali zbog Portine intervencije nije smeo to da učini, pa je pomilovao zaverenike na doživotnu robiju u Gurgusovačkoj kuli (Knjaževac).</s><s>Javnost se u početku gnušala zaverenika.</s><s>Prilikom sprovođenja u Gurgusovačku kulu u kasnu jesen sprovođeni su u lancima bez tople odeće, a ako je neko imao nešto toplo to mu je skidano.</s><s>To sprovođenje izazvalo je preokret, pa su počeli da ih sažaljevaju.</s><s>U Gurgusovcu se postupalo surovo sa osuđenima, pa su se o toj tamnici širile strašne priče kao o jednoj mučionici.</s><s>Sprovođenjem zaverenika u Gurgusovac knez je izgubio početnu korist koju je imao od Tenkine zavere.</s><s>Pored toga u tamnici je umro Radovan Damjanović.</s>

<s>Državni udar na Savet</s>

<s>Tenkina zavera ohrabrila je kneza na jednu vrstu državnoga udara protiv Saveta.</s><s>Traženo od šest članova Saveta da podnesu ostavke, jer su kompromitovani, a ako to ne učine da bi mogli da budu osuđeni.</s><s>Svih šest savetnika (Lazar Arsenijević, Stevan Magazinović, Jovan Veljković, Stojan Jovanović Lešjanin, Živko Davidović i Gavrilo Jeremić) podneli su ostavke 25. oktobra 1857. da bi izbegli robiju.</s><s>Od još jednoga savetnika su uzeli ostavku, koju su mogli svaki čas aktivirati, a Aleksu Simića i Iliju Garašanina su smatrali kompromitovanim.</s><s>Samo su četiri savetnika bila sigurna za svoj položaj.</s><s>Umesto deset uklonjenih, knez je doveo sebi lojalne savetnike.</s><s>Iako je sa novim Savetom mogao da svoju novu moć utvrdi zakonom, knez to nije učinio.</s>

<s>Etem-pašina misija</s>

<s>Vansavetska opozicija je onda odlučila da apeluje na Velike sile i ukaže da je knez izvršio državni udar.</s><s>Francuska se zbog sukoba sa Austrijom oko Italije približila Rusiji, pa je imala interes da pomogne Rusiji da se suzbije austrijski uticaj u Srbiji, tj. austrofilska politika Aleksandra Karađorđevića.</s><s>Te dve sile tražile su da se umeša Porta, koja je dala Turski ustav iz 1838.</s><s>Etem-paša je određen za komesara da izvidi situaciju oko kneževoga državnoga udara.</s><s>Porta je bila zainteresovana da Rusija i Francuska ne odrede evropskoga komesara, koji bi presuđivao, pa je imala nameru da izmiri kneza i Savet.</s><s>Etem-paša je išao toliko daleko da je pretio knezu da će biti smenjen, pa je knez 1. aprila 1858. pomilovao zaverenike i predao mu ih.</s><s>Knez je bio prisiljen da šest zbačenih savetnika vrati u Savet.</s><s>Vrlo brzo nakon toga opozicija će se dovoljno organizovati da krajem 1858. sazove Sentandrejsku skupštinu, koja je zbacila kneza.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Literatura</s>

<s>1857
Kneževina Srbija</s>

