I Seungman
<s>Seungman Lee, poznat i kao Lee Seungman ili Yee Sung-man (korejski 이승만, Hwanghae, 26. ožujka 1875. - Honolulu, 19. srpnja 1965.), korejski političar i državnik, obnašatelj dužnosti prvog predsjednika Južne Koreje.</s>

<s>Životopis</s>

<s>Rani život i karijera 
Seungman Lee je rođen 26. ožujka 1875. godine u provinciji Hwanghae, u aristokratskoj obitelji.</s><s>U mladosti je odgojen u metodističkoj školi u Seulu, prešao je na kršćanstvo.</s><s>Od 1896. godine postao je članom Kluba za neovisnost.</s><s>Tijekom svoje mladosti zatvaran je radi otpora japanskoj hegemoniji i zagovaranja demokratskoj reformi, prvi put u 22. godini.</s><s>Proveo je sedam godina u zatvoru.</s><s>Kasnije u životu postupat će prema protivnicima onakao kako se s njim postupalo.</s>

<s>Rhee je nastavio ostati u SAD-u; ovaj potez je opisan kao "egzilu" gdje je studirao najprije na Sveučilištu George Washington, a zatim Sveučilište na Harvardu i Princetonu.</s>

<s>Kad se 1910. godine vratio kući u Koreju, Japan ju je već bio anektirao.</s><s>Bunio se protiv japanske monarhije.</s><s>Morao je pobjeći u Kinu gdje su on i ostali borci za nezavisnu Koreju osnovali Provizionalnu Vladu, a Rhee je imenovan predsjednikom, no kasnije je smijenjen zbog zlouporabe vlasti koja mu je bila povjerena.</s>

<s>Kad je umro posljednji car Koreje, Rhee se vratio kući, prije ostalih boraca za nezavisnost, jer su ga Saveznici najbolje poznavali.</s>

<s>Uspon na vlast i predsjedništvo 
Kad je 1945. godine završio Drugi svjetski rat, Japan je prestao biti okupator.</s><s>Koreja je podijeljena na dva dijela, Sjevernu, u kojoj su vladali komunisti i bila je ustrojena po sovjetskom modelu, dok je Južna Koreja bila kapitalistička zemlja.</s>

<s>Rhee je stupio na položaj predsjednika Južne Koreje 1948. godine.</s><s>Već prije nego je 1950. godine izbio Korejski rat, preuzeo je diktatorske ovlasti.</s><s>Mučio je i zatvarao komuniste i općenito ljevičare.</s><s>Njegova desna ruka, Kim Chang-ryong, vodio je sigurnosne službe.</s>

<s>Postao je veoma nepopularan u očima međunarodne zajednice.</s><s>Tijekom njegovih 12 godina vladavine (1948. - 1960.) počinjeni su mnogi zločini, a posebice je zvjerski bio masakr na otoku Jeju, gdje je vojska pobila oko 35 000 pobunjenika i civila.</s><s>Iako su se masakri događali i u režimima poslije njega nisu
bili toliko okrutni i rašireni.</s>

<s>Nakon što je izmijenio Ustav tako da se na njega ne odnosi ograničenje o osam godina na vlasti.</s><s>Natjecao se za treći mandat (1956.) i pobijedio u namještenim izborima 1952. godine.</s><s>Protivnici su mu ubijani i mučeni.</s>

<s>Pad s vlasti i smrt 
Nakon što je osvojio i četvrti mandat, nezadovoljstvo oporbe i studentski prosvjedi prerasli su u opću pobunu protiv omrznutog Rheeja, 26. travnja 1960. godine.</s><s>Također je bio prozvan da je pronevjerio (ukrao) 20 milijuna vladinih dolara.</s><s>Dva dana nakon početka demonstracija, pobjegao je sa ženom i sinom na Havaje gdje je i umro u 90. godini od moždanog udara, 19. srpnja 1965. godine.</s><s>Tjedan dana poslije smrti, tijelo mu je transportirano u Južnu Koreju i pokopano na nacionalnom groblju u Seulu.</s>

<s>Djela 
Rhee je objavio 3 knjige.</s><s>Glavno mu je djelo Japan iznutra koje je objavljeno 1939. godine.</s><s>Ostala djela:
 Duh neovisnosti (1904.)
 Neutralnost pod utjecajem Sjedinjenih Država (1912.)</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Predsjednici Južne Koreje
Južnokorejski političari</s>

