Žena koja plače
<s>Žena koja plače (Dora) je slika Pabla Picassa nastala 1937. godine.</s>

<s>O slici</s>

<s>U listopadu 1937. godine Picasso crta sliku "Žena koja plače".</s><s>Patnja kao aktualna tema umjetničkog djela sažeta je u prikazu jednog jedinog lika promatranog iz neposredne blizine.</s><s>Na prvi pogled slikom dominiraju brojni, čisto slikarski elementi: šarena pozadina, žena na slici ima moderan ljetni šešir, lice joj je prikazano istodobno en face i iz profila, metodom koja nam je već otprije poznata.</s><s>Ali, kako god na nju gledali, središte slike zauzima rupčić koji je metafora patnje.</s><s>Žena ga u svojem očaju steže zubima i kao da ga grize, dok na njega pada kiša nezaustavljivih suza iz njezinih očiju.</s><s>Čini se kao da će se i ženini nokti pretvoriti u suze u trenutku kad se smoče.</s><s>Rupčić joj kao veo skriva usta istodobno otkrivajući jezu njezine boli.</s><s>Odnos ženina lica i rupčića sažima cijelu tragediju njezine patnje.</s><s>Ovaj put kao da je Picasso otišao predaleko sa svojim ambicijama.</s><s>Najvažniji element njegovih kubističkih djela, primjerice, bio je kontrast između svagdašnje teme i razorene forme kojom se priopćuje.</s><s>Sad je razaranje udvostručeno.</s><s>Razorena forma, karakteristika Picassova djela, sad nosi i ideju razaranja, fragmentacije i zbrke.</s><s>Ovaj postupak možemo nazvati tautološkim, on će obilježiti više slika koje Picasso stvara u to doba.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Slike kubizma
Slike 1937.</s><s>Authority control 2</s>

