Badaberski ustanak
<s>Badaberski ustanak je kratkotrajni oružani sukob koji se 1985. dogodio u Badaberu na sjeverozapadu Pakistana, kada su se u tamošnjem logoru afganistanskih mudžahedina pobunili sovjetski i afganistanski vladini vojnici prethodno zarobljeni tokom rata u susjednom Afganistanu.</s>

<s>Badaber, koji se nalazio oko 24 km južno od Peshawara, bila je glavna baza afganistanske islamističke stranke Jamiat e-islami, odnosno njene paravojne formacije koja se pod blagoslov tadašnje pakistanske vlade, te uz podršku SAD borila protiv Sovjeta.</s><s>U bazi je bila smještena srednjovjekovna tvrđava, koja je istovremeno služila i kao zarobljenički logor i kao skladište oružja i municije.</s><s>1985. se u njoj nalazilo oko 25 sovjetskih i oko 60 afganistanskih zarobljenika, a koje su mudžahedini koristili za prisilni rad, koji je uključivao istovarivanje i preslagivanje oružja i municije.</s>

<s>26. aprila 1985. oko 18 sati zarobljenici su se pobunili, iskoristivši to što su samo 2 od 70-ak mudžahedinskih stražara bili na dužnosti, dok su ostali otišli na popodnevnu molitvu.</s><s>Preuzeli su nadzor nad tvrđavom, ali je u mudžahedinskom logoru podignuta uzbuna, te je planirani bijeg bio spriječen.</s><s>Tvrđavu su okružile mudžahedinske snage, kao i pripadnici pakistanskog XI korpusa; oni su u nekoliko navrata, uz podršku artiljerije i helikoptera, pokušali preuzeti kontrolu nad tvrđavom, ali su odbijeni.</s>

<s>Oko 21 sat je sa pobunjenicima pregovare započeo mudžahedinski vođa Burnahuddin Rabbani, obećavši im kako će im životi biti pošteđeni ukoliko se smjesta predaju; pobunjenici su, pak, tražili da stupe u kontakt sa afganistanskim i sovjetskim ambasadorima u Pakistanu, odnosno predstavnicima Međunarodnog odbora Crvenog križa.</s><s>Rabani je te zahtjeve odbio.</s>

<s>Sljedeće jutro je došlo do eksplozije u kojoj je tvrđava potpuno uništena; njen uzrok nije poznat, ali se pretpsotavlja da je do nje došlo slučajno, odnosno kada je jedna od pakistanskih tenkovskih granata pogodila skladište municije.</s><s>Tom prilikom su gotovo svi zarobljenici poginuli, a oni koji su slučajno preživjeli su naknadno likvidirani.</s><s>Sovjetski sateliti su na mjestu tvrđave snimili krater dubine 80 m.</s>

<s>Pakistanski predsjednik Muhamed Zija-ul-Hak je sljedeći dan donio ukaz kojim se svi podaci vezani uz ustanak (kao i pakistansko sudjelovanje u njegovom gušenju) proglašavaju povjerljivim, odnosno kojim je poricanje ustanka postalo službena politika njegove vlade.</s><s>Sovjetske i afganistanske komunističke vlasti su o događaju tokom sljedećih tjedana nastojali obavijestiti svjetsku javnost, iako su i njihovi podaci bili oskudni.</s><s>Pakistan je ustanak službeno priznao tek nakon kraja Hladnog rata i raspada SSSR kada je 1992. godine tadašnji ministar vanjskih poslova Shahryar Khan podatke o njima, uključujući nekoliko imena sovjetskih vojnika, predao tadašnjem ruskom potpredsjedniku Aleksandru Ruckoju.</s>

<s>Godine 1994. je ustanak prikazan u rusko-kazahastanskom filmu Pešavarski valcer koji je režirao Timur Bekmabetov.</s>

<s>Povezano 
 Bitka u Kala-e Džangiju, sličan događaj koji se zbio na početku američke intervencije u Afganistanu 2001. godine</s>

<s>Izvori</s>

<s>Literatura 
 Yousaf M. and Adkin M. Afghanistan - The bear trap (the defeat of a super-power).</s><s>2006 .</s><s>Трагедия и доблесть Афгана.</s><s>Александр Ляховский.</s><s>1995. .</s><s>"Восстание в тюрьме Бадабера."  Pobratim 2005 Vol 6. 
 Korobov A. Мятежные узники "Бадабера".</s><s>Boevoe Bratstvo magazine, 2005.</s><s>Malorodov B. "Мы чести воина не уронили".</s><s>Boevoe Bratstvo magazine 2006.</s><s>Tibilova E. "К подвигу всечасно не готовлясь, он был всечасно к подвигу готов".</s><s>Yuzhnaya Osetiya magazine, 7 October 2006.</s><s>Pochtaryov A. "Прокляты и забыты?" Nezavisimaja Gazeta, 13 February 2004.</s>

<s>1985
Pakistanska vojna historija
Afgansko-sovjetski rat
Zatvorske pobune</s>

