Luis Carrero Blanco
<s>Luis Carrero Blanco (4. ožujka 1903.- 20. prosinca 1973.) bio je španjolski admiral i državnik, te važna figura tijekom diktature Francisca Franca.</s>

<s>Studirao je na Španjolskoj pomorskoj akademiji i sudjelovao u pohodu na Maroko od 1924. do 1926. godine.</s><s>Kada je 1936. buknuo Španjolski građanski rat, našao se iza republikanskih linija, pa je raznim kanalima prebjegao na stranu pristalica Franca, falangista.</s><s>Postao je jedan od najbližih suradnika Franca.</s><s>Smatran je njegovim logičnim nasljednikom jer je bio ideološki vrlo sličan ostarjelom diktatoru.</s><s>U 63. godini unaprijeđen je u čin admirala.</s><s>Protivio se ulasku Španjolske u Drugi svjetski rat na strani Sila osovine.</s><s>Također se žestoko protivio kapitalizmu i liberalizaciji režima početkom 1950-ih godina.</s><s>Kada je pogubljeno pet revolucionara, od kojih su neki bili članovi ETA-e, Baskima je prekipjelo.</s>

<s>Samo šest mjeseci nakon stupanja na dužnost premijera, dok je izlazio s mise, na njega je izvršen atentat.</s><s>Četiri člana ETA-e iskopali su tunel i u njega stavili od 80 do 100 kg eksploziva.</s><s>Iako je premijer vozio blindirani Dodge Dart, to mu nije pomoglo.</s><s>Snažna detonacija odbacila ga je preko krova crkve i na krov četvrtog kata obližnje zgrade.</s><s>U priopćenju je ETA jednostavno rekla da je to zaslužio zbog gušenja baskijskog nacionalizma i ponašanja u Vladi.</s>

<s>Za života Blanco je bio i veliki zaštitnik organizacije Opus Dei.</s>

<s>Premijeri Španije
Španski političari
Španski admirali
Žrtve atentata</s>

