Alessandro de' Medici
<s>Alessandro de' Medici (Firenca., 1510. (ili 1511.) - Firenca, 5. / 6. januar 1537.), bio je prvi član Dinastije Medici koji je postao vojvoda Toskane i 
vladao njome od 1532. do 1737.</s>

<s>Biografija</s>

<s>Alessandro je rođen kao vanbračno dijete, pa se i nezna tko mu je bio pravi otac, obično se to pripisuje urbinskom vojvodi Lorenzu de' Mediciju (1492.-1519.), ali je puno vjerojatnije da mu 
je otac bio Giulio de' Medici nećak Lorenza Veličanstvenog.</s><s>Giulio je postao 1519. kardinal i vladar Firence, ali nakon što je 1523. postao papa - 
poznat kao Klement VII., postavio je kao vladare svoje maloljetne medičejske rođake Alessandra i Ippolita de 'Medicija, u čije ime je kao regent vladao kardinal Silvio Passerini.</s><s>U međuvremenu je - 1522. car Svetog Rimskog Carstva Karlo V. proglasio Alessandra vojvodom Penne.</s>

<s>Kako su republikanizam i Savonaroline ideje još su uvijek bile popularne u Firenci, a vladavina kardinala Passerinija omražena - izbila je revolucija i to u maju 1527. kad je vojska Svetog Rimskog Carstva krenula na Rim.</s><s>Kardinal Passerini je zajedno sa Medicijima pobjegao iz Firence, pa je vlast preuzela porodica Piagnoni koja je obnovila staru Republiku Firencu.</s><s>Protesti pape Klementa VII. imali su malo efekta, sve dok je bio u sukobu sa Karlom V., ali kad se u junu 1529. izmirio, situacija se stubokom izmjenila, jer je Karlo V. pristao vratiti Medicije u Firencu, pa je poslao i vojsku protiv grada koji je kapitulirao nakon opsade od 11 mjeseci (oktobar 1529. - august 1530.).</s>

<s>Nakon tog su poduzete represalije protiv medičejskih protivnika, 
Karlo V. je u oktobru 1530. postavio Alessandra za firentinskog vladara, pa se on u junu 1531. vratio u Firencu, zauzvrat je Ippolito još u januaru 1529. proglašen kardinalom.</s>

<s>Novi firentinski ustav iz aprila 1532. proglasio je Alessandra nasljednim vojvodom i trajnim gonfalonierom Republike.</s><s>Iako je svojim osjećajem za pravdu i zdrav razum osvojio srca svojih podanika, Alessandro je ipak bio grub i neotesan vladar, odlučan da svoj autoritet postavi apsolutno iznad svega.</s><s>Kako je uz to bio sklon svim zemaljskim užicima, naglo se bogatio povećajaći poreze i svoja primanja.</s><s>Zbog tog ga je ogorčena opozicija, odmah nakom što je umro njegov zaštitnik Klement VII. 1534. nastojala zbaciti sa trona, pa je uvjerila Ippolita da preda svoj položaj Karlu V..</s><s>No stvar se izjalovila jer je Ippolito 10. augusta 1535. iznenada umro u Itriju, na putu iz Rima za Tunis, gdje se Karlo V. tada nalazio.</s><s>Da stvar bude još gora Karlo V. je na svom povratku iz Tunisa, u Napulju primio 
Alessandra i odlučio ga podržati, dapače dao mu je i svoju kćer Margaretu za ženu.</s><s>Vjenčanje je održano 1536. pa se otad vojvoda Alessandro osjećao potpuno siguran u svoju vlast.</s><s>Smrt ga je zatekla u noći  između 5. / 6. januara 1537., kad ga je njegov daljnji rođak Lorenzino (Lorenzaccio) (1514-48), vjerni pratilac i sudrug u razuzdanim zabavama - ubio, iskoristivši njegovo bezgranično povjerenje.</s>

<s>Lorenzino je razočaran firentinskim neuspjehom da sruši tiransku vlast, pobjegao je iz Firence i živio u izbjeglištvu do 1548. kad su ga ubili.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Alessandro</s>

<s>Medici
Vojvode Firence</s>

