Doba šutnje
<s>Doba šutnje ili Doba tišine (estonski: vaikiv ajastu) naziv je za period u historiji Estonije koji je trajao od 12. ožujka 1934. godine pa sve do 1938. ili 1940. godine, ovisno o izvorima.</s><s>U tom je periodu dominantna politička figura u zemlji bio konzervativni političar Konstantin Päts, koji je, kako bi spriječio profašistički pokret Vaps da preuzme vlast u Estoniji, ukinuo ustavni poredak u samoorganiziranom puču 1934. godine te je u narednom periodu vladao autokratski, iako ne i diktatorski.</s><s>Termin "doba šutnje" skovao je Kaarel Eenpalu, Pätsov saveznik i kasniji estonski premijer.</s>

<s>Doba šutnje u Estoniji stiglo je u periodu kada je njemački kancelar Adolf Hitler postao izrazito popularna figura među europskim desničarskim populistima.</s><s>Estonske političke elite bojale su se da bi Vaps, koji je simpatizirao velik dio Hitlerovih stavova, mogao preuzeti vlast u zemlji na demokratski način tako da je Päts odlučio iskoristiti svoje ustavne ovlasti te uz podršku vojske i parlamenta izveo državni udar kojim je preuzeo apsolutnu vlast u državi i ukinuo ustavni poredak.</s><s>Nedugo nakon puča, za vrhovnog komandanta imenovao je pouzdanog suradnika Johana Laidonera, omiljenog zapovjednika iz rata za nezavisnost i protivnika Vapsa.</s>

<s>Iako je Doba šutnje bio autokratski period u estonskoj historiji, nije se radilo o klasičnoj diktaturi.</s><s>Istina, političke su stranke zabranjene, a zajedno s njima i veteranske udruge poput Vapsa; ukupno 400 članova opozicijskih udruga i stranaka je uhapšeno.</s><s>Članovi Vapsa također su protjerani iz svih javnih i državnih službi, ali i iz vojske.</s><s>Ovi potezi nisu izazivali veće kritike, međutim kada je Päts odlučio odgoditi izbore, parlamentarna se opozicija usprotivila.</s><s>Päts je reagirao tako da je suspendirao parlament te suspendirao tada aktualni ustav do donošenja novoga.</s><s>Iako se činilo da je Päts uveo diktaturu, provedene su brojne reforme i došlo je do ekonomskog rasta.</s><s>Uz to, gotovo svi oni koji su bili uhapšeni 1934. godine pušteni su na slobodu 1938. godine bez posljedica, a nije bilo ni sustavnog zlostavljanja građana od strane države.</s>

<s>Godine 1936., u finskim je novinama objavljen tzv. Memorandum četvorice Državnih starješina, koji su sastavili bivši državni poglavari Ants Piip, Juhan Kukk, Jaan Teemant i Jaan Tõnisson.</s><s>U njemu su pozivali Pätsa da vrati demokraciju i građanska prava, na što se Päts tada bio oglušio.</s><s>Ipak, unatoč javnom protivljenju Pätsu, nijedan od četvorice bivših čelnika Estonije nije trpio nikakvo maltetiranje od strane države, što govori u prilog činjenici da Doba šutnje nije bilo poput klasičnih diktatura.</s><s>Kraj Doba šutnje, prema većini historičara, uslijedio je donošenjem novog Ustava 1938. godine, mada drugi smatraju da je ono trajalo sve do sovjetske okupacije 1940. godine.</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura 
 Miljan, Toivo.</s><s>Historical Dictionary of Estonia, pp.</s><s>196–97.</s><s>Scarecrow Press, 2004, 
 Estonica: 1918–1940.</s><s>Republic of Estonia
 
 Frucht, R. C. (2005).</s><s>Eastern Europe: An introduction to the people, lands, and culture / edited by Richard Frucht.</s><s>Santa Barbara, Calif: ABC-CLIO.</s><s>Page 78+</s>

<s>Historija Estonije
Međuratni period
1930-e</s>

