Predsjedničko vijeće (Dahomej)
<s>Predsjedničko vijeće (francuski: Conseil Présidentiel) je bio trijumviratni sustav vlasti u Dahomeju, koji je postojao od 7. svibnja 1970. do 26. listopada 1972. godine, kada je svrgnut u državnom udaru.</s><s>Predsjedničko vijeće je funkcioniralo kao tročlano predsjetnišvto koje je držalo sve izvršne i zakonodavne funkcije u Dahomeju, a njegovi su članovi bili nominalno ravnopravni; predsjedavajući, koji je bio predsjednik Dahomeja, mijenjao se svake dvije godine.</s><s>Članovi vijeća bili su Hubert Maga, Sourou-Migan Apithy i Justin Ahomadégbé-Tomêtin.</s>

<s>Nakon sticanja nezavisnosti od Francuske 1960. godine, Dahomej je doživio podjelu državničke moći između tri regionalne frakcije, koje su tokom narednog desetljeća dominirale nacionalnom politikom.</s><s>Hubert Maga je dominirao sjevernim dijelom zemlje, dok su Sourou-Migan Apithy i Justin Ahomadégbé-Tomêtin imali svoja uporišta na jugoistoku, odnosno jugozapadu zemlje.</s><s>Ta regionalistička frakcioniranost za posljedicu je imala izrazitu nestabilnost u dahomejskoj politici te konstantne sukobe među predstavnicima "troglave nemani", svaki od kojih je želio apsolutnu vlast.</s><s>Maga, koji je 1960. godine postao prvi predsjednik Dahomeja, svrgnut je u puču 1963. godine, nakon kojega su Apithy i Ahomadégbé-Tomêtin, kao predsjednik i premijer, preuzeli vlast u državi.</s><s>Međutim, ni to nije dovelo do željene stabilizacije, tako da je raniji pučist, Christophe Soglo, ponovo svrgnuo civilnu vlast 1965. godine i započeo period vojne vlasti u Dahomeju, koji je de facto trajao sve do 1970. godine; Émile Derlin Zinsou je od 1968. do 1969. vladao zemljom kao civilni vođa, ali uz snažnu podršku i kontrolu vojske, koja ga je u konačnici i svrgnula.</s><s>Sve je to kulminiralo predsjedničkim izborima 1970. godine, koji su trebali stabilizirati zemlju, ali su dovele do novih podjela.</s><s>Naime, na izborima je pobijedio Justin Ahomadégbé-Tomêtin, međutim ispostavilo se kako je upravo on uzurpirao i omeo glasovanje u Atakori, gdje je Maga dobio većinu glasova, što je u konačnici dovelo do poništenja cijelih izbora.</s><s>Vojska je, a tu se umiješala i Francuska, izvršila pritisak na "troglavu neman" te su se oni u konačnici dogovorili oko osnivanja Predsjedničkov vijeća, u sklopu kojega bi sva trojica imali izvršnu i zakonodavnu vlast.</s>

<s>Prema povelji o Predsjedničkom vijeću, sva tri člana bi ravnopravno sjedili u vijeću i zajednički odlučivali o svim relevantnim pitanjima državne politike.</s><s>Istovremeno, svaki od njih bi dobio dvogodišnji, rotirajući mandat kao predsjednik, što bi mu olakšalo implementaciju određenih odluka u civilnom, ali i vojnom sektoru (jer, predsjednik je istovremeno bio i vrhovni zapovjednik Oružanih snaga Dahomeja).</s><s>Ministarske pozicije u vladi bile su podijeljene među članovima vijeća, odnosno oni su ih ravnopravno popunjavali svojim kandidatima, s tim da je ministre unutarnjih poslova i vojske uvijek imenovao aktualni predsjednik.</s><s>Inicijalno je odlučeno kako će prvi dvogodišnji mandat odraditi Maga, nakon njega Ahomadégbé-Tomêtin te, u konačnici, Apithy.</s><s>Unatoč planu, dogodila se samo jedna mirna tranzicija vlasti, kada je Maga 1972. godine prepustio predsjedničku funkciju Ahomadégbéu-Tomêtinu.</s><s>Nedugo zatim, Maga i Apithy su se ujedinili i krenuli opstruirati Ahomadégbéa-Tomêtina, što je ponovo potaklo vojnu reakciju; dana 26. listopada 1972., Mathieu Kérékou je podigao vojsku i preuzeo vlast u državi, čime je efektivno dokinuo Predsjedničko vijeće.</s>

<s>Literatura 
Knjige i članci</s>

<s>Novinski članci (kronološki)</s>

<s>Nastanci 1970.</s><s>Prestanci 1972.</s><s>Beninska politička historija</s>

