Sehi Bey
<s>Sehî Bey (Edirne, 1471. – 1548.) bio je osmanski divanski pjesnik i biograf.</s><s>Prvi je sastavio tezkire, biografski rječnik pjesnika i poezije, žanr koji će imati brojne sljedbenike kroz stoljeća.</s>

<s>Život 
Sehi–beg je rođen u Edirnu za vrijeme vladavine Mehmeda Osvajača i pretpostavlja se da je bio dijete iz devširma.</s><s>Odrastao je uz poznatog divanskog pjesnika Nedžatija.</s><s>Postoji mogućnost da je u ranim godinama živio u nedavno osvojenoj Moreji.</s><s>Godine 1504. pratio je princa Mahmuda kada je ovaj postao namjesnik Manise.</s><s>Sehi–beg je služio kao njegov katib (tajnik).</s><s>U tim godinama je vjerojatno sudjelovao u pohodima na Kiliju i na Moldaviju.</s><s>Poslije Mahmudove smrti (1506.) vratio je se u Istanbul sa Nedžati–begom gdje je vjerojatno radio kao sudski službenik.</s><s>Kada je prijatelj Nedžati umro 1509., Sehi–beg mu je sagradio grob.<ref name="tdv"/
Postao je dvorski činovnik sultana Sulejmana Veličanstvenog, koga je poznavao iz mladih godina jer je bio njegov službenik u Manisi (1513–1520), bio je mnogima na jeziku pa je stoga bio jedno od najpopularnijih imena Sulejmanovog razdoblja.</s><s>Naime, pri Sulejmanovom ustoličenju, imenovan je za upravnika Sultanove konjice (kapıkulu sipahi) a zatim je preuzeo (Latifi tvrdi samovoljno) malu zadužbinu u Edirnu gdje je proveo, ipak kao službenik visokog ranga, trideset godina u samoći pišući pjesme i biografije književnika.</s><s>Umro je 1548. godine u Edirnu kada je imao preko osamdeset godina.</s>

<s>Djela 
 Heşt Bihişt
 Divan
Sehi–bega najbolje pamtimo po tezkireu Heşt Behişt (Osam proljeća) koji je završio 1538. i u kojem pripovijeda o djelu i životu 241 pjesnika.</s><s>Djelo je vrlo dobro primljeno od strane osmanske elite a svakako je poslužilo kao temeljni izvor za kasnije proučavanje osmanske poezije.</s><s>Heşt Behişt je prvo tezkire napisano na anadolskom tlu.</s><s>Djelo se sastoji od uvoda, osam poglavlja i epiloga.</s><s>Bio je također i pjesnik, svoja djela je sabrao u jednom divanu koji je pohvaljen od nekoliko njegovih suvremenika (Aşık Çelebi, Ali Mustafa Efendi, Hasan Çelebi).</s><s>Sehi–begov divan se sastoji od oda, gazala, muraba, strofa, priča i jedini primjerak danas se nalazi se u Parizu u Bibliothèque Nationale.</s><s>Stoga valja napomenuti da Sehi–beg u svoje vrijeme nije privlačio pažnju svojim divanom i njegove pjesme su ostale zaboravljene u narednim stoljećima.</s>

<s>Spoljašne veze</s>

<s>Bilješke</s>

<s>Izvori</s>

<s>Bibliografija 
   s. v. Ridvan Canim, Sehî Bey.</s>

<s>Turski pisci
Turski pjesnici</s>

