Ekonomija Kube
<s>Gospodarstvo Kube predstavlja nacionalno gospodarstvo Republike Kube.</s><s>Riječ je o centralističkom planskom gospodarstvu kojim dominira država iako u zemlji postoje značajne strane investicije i privatne tvrtke.</s><s>U posljednijh nekoliko godina provedene su manje reforme da bi se smanjila nelikvidnost, povećala učinkovitost poduzeća i otklonila stalna nestašica hrane i drugih osnovnih sredstava.</s><s>Kapitalna ulaganja su ograničena te zahtjevaju odobrenje vlasti.</s><s>Sama kubanska Vlada određuje cijene proizvoda te količinu dobara na tržištu.</s>

<s>Budući da su gotovo sve tvrtke u državnom vlasništvu, 2000. godine je zaposlenost u javnom sektoru iznosila 76% a u privatnom (uglavnom sastavljenom od osobne imovine) tek 23%.</s><s>To je značajan pomak u odnosu na 1981. godinu kada je taj omjer iznosio 91:9.</s>

<s>1959. godine s vlasti je svrgnut Fulgencio Batista a zamjenjuje ga Fidel Castro koji je predvodio komunistički revolucionarni pokret.</s><s>Uz podršku Sovjetskog Saveza, Castro je Kubu pretvorio u osobnu diktaturu kojom je upravljao po sovjetskim pravilima ali je znatno podigao životni standard siromašnih slojeva.</s><s>Nakon raspada SSSR-a, kubansko gospodarstvo je izgubilo najvažnijeg dobavljača životno važnih roba, goriva i hrane te je došlo do drastičnog pada.</s><s>Uvoz nafte smanjen je za više od polovice a hrane za 80%.</s><s>Kuba postaje zatvoreni sustav u koji gotovo ništa ne dolazi izvana, a Kubanci su primorani preživjeti samo s resursima koje imaju na otoku.</s><s>Kubanci su iz visoko razvijene mehanizacije i industrijsko-poljoprivrednog sustava prešli na permakulturne metode uzgoja lokalnih, gradskih vrtova.</s><s>Kriza koju su Kubanci prozvali Posebno razdoblje natjerala ih je da se hrane zdravije i žive u održivim zajednicama.</s><s>Danas se Havana može pohvaliti činjenicom da proizvodi i zadovoljava 50% svojih potreba za hranom u gradu i okolici.</s>

<s>Gospodarstvo</s>

<s>Povijest 
Završetkom kubanske revolucije, Kuba je postala prva marksistička država u Latinskoj Americi te je došla je u izravan sukob s vanjskom politikom i interesima Sjedinjenih Država.</s><s>Razlog tome bio je što su tijekom vladavine Fulgencija Batiste nacionalnim gospodarstvom dominirale američke tvrtke.</s><s>Primjer tome bili su Bethlehem Steel i Speyer koje su imale monopol nad kubanskim nacionalnim resursima na temelju čega su stvarali ogromne profite.</s>

<s>Dolaskom na vlast, Fidel Castro je poduzeo sve što je mogao da Kubu spasi od njezine opasne gospodarske ovisnosti o šećeru.</s><s>Međutim, to mu nije uspjelo pa kada su potkraj osamdesetih na svjetskom tržištu naglo pale cijene šećera, klimavo gospodarstvo zemlje (unatoč obilnoj potpori iz SSSR-a) jedva je preživjelo.</s><s>Tako je šećer i dalje glavna roba a ovisi o tekućim inozemnim cijenama.</s>

<s>1960.</s><s>Kuba potpisuje ugovor o pomoći i trgovini sa Sovjetskim Savezom a godinu dana kasnije nacionalizira američke i britanske naftne kompanije.</s><s>To je rezultiralo američkim prekidanjem diplomatskih odnosa u siječnju 1961., neuspjelom invazijom u Zaljevu svinja, kubanskom krizom i embargom usmjerenim na kubansko gospodarstvo.</s>

<s>1986. godine kubanski dug prema pariškom klubu iznosio je 10,9 milijardi USD kojeg je zemlja sljedeće godine prestala otplaćivati.</s><s>Također, 2002. godine, kubanski dug Japanu iznosio je 750 milijuna USD.</s>

<s>Raspadom SSSR-a za Kubu je započelo teško Posebno razdoblje te je 1994. godine dopušten rad nekim aktivnostima iz privatnog sektora.</s><s>Tada je na Floridu pobjeglo oko 32.000 Kubanaca.</s><s>Od 1989. do 1993. nacionalni BDP pao je za 35% kao rezultat raspada SSSR-a, najvećeg kubanskog trgovačkog partnera i davatelja subvencija.</s><s>Sama Kuba ostala je i bez sovjetske pomoći čija je godišnja vrijednosti varirala između tri i šest milijardi dolara.</s>

<s>Nakon prekida sovjetske pomoći zemlja je od 1991. u kroničnoj recesiji koju su pojačavale štete od povremenih uragana, krize cijena izvozno značajnih proizvoda (šećera i nikla) na inozemnim tržištima, gubitci u neefikasnome državnom sektoru i dr.</s>

<s>U nastojanju da smanje stopu siromaštva i pospješe poslovanje, politički lideri Kube su se okrenuli onome protiv čega su se borili - kapitalizmu i tržišnoj ekonomiji.</s><s>Vidljivu ruku centralne vlade postepeno će zamijeniti nevidljiva ruka tržišta, a rezultati reformi su neizvjesni kao i sama budućnost ove otočke zemlje.</s><s>Unatoč pokretanju ekonomskih reformi koje otvaraju vrata privatnom poduzetništvu, na Kubi će i dalje ostati jednopartijski sistem kao "brana američkom imperijalizmu", rekao je kubanski predsjednik Raúl Castro na konferenciji vladajuće Komunističke partije.</s><s>Time je kubanski lider potvrdio da ekonomske reforme koje će omogućiti Kubancima da se bave malim poduzetništvom te da kupuju i prodaju automobile, neće izazvati političke reforme na karipskom otoku na kojem je Komunistička partija jedina legalna stranka, što je omogućeno Ustavom iz 1976. godine.</s>

<s>U traganju za novim tržištima i prihodima, Kuba se postepeno okreće suradnji s Kinom, Brazilom i Angolom.</s><s>Ipak, američki embargo sprečava iskorištavanje ključnog resursa - kubanske dijaspore u SAD-u kojoj je onemogućeno slanje novca na Kubu.</s><s>Također, zakoni SAD-a američkim dužnosnicima u međunarodnim organizacijama nalažu da po automatizmu glasaju protiv prijema Kube u međunarodne financijske institucije kao što su Svjetska banka i MMF koji bi mogli omogućiti dodatne kredite.</s><s>Sjeverni susjed je zato bio i ostao jedna od najvećih prepreka kubanskog razvoja, pri čemu embargo ima paradoksalan efekt sprečavanja Kube da postane upravo ono što SAD želi - otok s kapitalističkom i liberalnom ekonomijom.</s>

<s>Opća skupština Ujedinjenih naroda je velikom većinom osudila 47-godišnji trgovački embargo SAD-a protiv Kube, iskazavši 19. godinu za redom gotovo jednoglasno globalno protivljenje oštroj američkoj politici spram te zemlje.</s><s>2009. godine je protiv embarga glasovalo 187 zemalja dok su SAD, kao i prošle godine, podržali samo Izrael i Palau.</s><s>Kubanski ministar vanjskih poslova Bruno Rodriguez u svom je govoru u skupštini iznio niz pritužbi istaknuvši da je embargo, koji Kubanci nazivaju blokadom, kubansko gospodarstvo stajao desetke milijardi dolara tijekom godina i priječio da kubanska djeca dobivaju potrebnu medicinsku njegu.</s><s>No, SAD je jasno dao do znanja da nije spreman ukinuti embargo dok Kuba ne prihvati neke političke, gospodarske i financijske promjene.</s>

<s>Sredinom prosinca 2014. došlo je do preokreta u američkoj vanjskoj politici kada američki predsjednik Barack Obama započinje otvarati svoju zemlju prema Kubi.</s><s>Za početak, obje strane žele što prije obnoviti diplomatske odnose i razmijeniti veleposlanike.</s><s>Demokratski senator Dick Durbin tada je rekao da Washington razmišlja o ukidanju trgovinskih i putnih restrikcija prema Kubi: "Otvaranje vrata Kubi za trgovinu, putovanja i razmjenu ideja stvorit će snagu za pozitivne promjene na Kubi koje naša decenijska politika isključivanja nije postigla".</s><s>Obama je najavio i da će se podići razina bankarskih veza te da će kubanska emigracija u SAD-u uskoro moći poslati na Kubu do 2.000 američkih dolara svaka tri mjeseca umjesto dosadašnjih 500.</s><s>Pri povratku iz Kube, Amerikanci će moći uvesti robu vrijednu do 400 dolara te duhan i alkohol u vrijednosti do 100 dolara.</s>

<s>Proizvodnja</s>

<s>Od poljoprivrednih dobara, šećer je najvažniji kubanski izvozni proizvod.</s><s>Kubanska proizvodnja šećera jedan je od temelja gospodarstva a zemlja je jedan od vodećih proizvođača šećera na svijetu.</s><s>Proizvodnja šećera na Kubi je u žetvi 2011./12. godine bila 1,4 milijuna tona.</s><s>Kuba troši između 600.000 i 700.000 tona šećera godišnje i prodaje 400.000 tona NR Kini na osnovu sporazuma o suradnji.</s><s>Ostatak šećera Kuba izvozi u druge zemlje u svijetu.</s><s>Od ostalih dobara tu su agrumi, kava, duhan, riža, grašak i krumpir te živa stoka i riba.</s><s>Također, Kuba ima rudnike nikla kojeg izvozi a proizvode se i kemijski proizvodi, čelik i cement.</s>

<s>Otkriće bogatog podmorskog nalazišta nafte na sjeveru Kube potaknulo je mnoge svjetske naftne kompanije i Vlade na traženje načina za pristup tamošnjim ležištima, uključujući i SAD koji već desetljećima drži embargo na trgovinu sa Kubom.</s><s>Istraživanje američkog geološkog instituta procijenilo je da se pod morem na sjeveru te zemlje nalazi oko 4,6 milijardi barela nafte.</s><s>Kubanska vlada je objavila da je spremna pokrenuti komercijalnu proizvodnju nafte u kubanskim vodama Meksičkog zaljeva.</s><s>S time u vezi je pripremljen i plan spašavanja u slučaju ekoloških incidenata.</s><s>Kuba je 2011. proizvela 4 milijuna tona nafte, ali to je dovoljno tek za zadovoljavanje polovice potreba zemlje i ostatak potrebne nafte se uvozi iz Venezuele.</s>

<s>Turizam</s>

<s>Turizam je postao jednim od glavnih izvora prihoda a 1993. godine američki dolar je postao zakonitim sredstvom plaćanja, te je zemlja imala dvokurentni sistem no taj je dogovor opozvan 25. listopada 2004. godine.</s><s>U popularne turističke destinacije spadaju Varadero, Cayo Coco i Havana.</s>

<s>Također, u zemlji je razvijen i zdravstveni turizam te je Kuba popularna destinacija za ovakav oblik turizma preko dvadeset godina.</s><s>Tijekom 2005. u zemlji je boravilo više od 19.600 inozemnih pacijenata koji su ondje došli zbog očne kirurgije ili liječenja ortopedije te neuroloških poremećaja kao što su multipla skleroza i Parkinsonova bolest.</s><s>Jedan od najpoznatijih pacijenata ondje bio je pokojni venezuelanski predsjednik Hugo Chávez koji je tamo operiran nakon što mu je u lipnju 2011. otkiven rak u području trbušne šupljine.</s>

<s>Tijekom listopada 2007. godine floridski Miami Herald objavio je članak o tome kako kanadski i američki turisti koji se odlaze liječiti na Kubu ondje dobivaju veliku kvalitetu zdravstvene njege.</s>

<s>Međunarodni odnosi 
Od 20. travnja 1995. zemlja je članica Svjetske trgovinske organizacije te je tijekom 2002. koristila međunarodnu pomoć u iznosu od stotinu milijuna USD, pretežno za hranu i lijekove.</s><s>Početkom 2003. godine vanjski dug prema zapadnim zemljama i međunarodnim ustanovama je iznosio 13 milijardi a klirinški dug prema bivšem SSSR-u odnosno Rusiji, oko 20 milijardi dolara.</s>

<s>Venezuela i Brazil 
Venezuela je trenutno najvažniji ekonomski partner Kube.</s><s>Suradnju te dvije zemlje započela su dva "revolucionarna saveznika", Fidel Castro i Hugo Chávez.</s><s>Dvije države imaju sporazum o razmjeni nafte za usluge, prema kojemu Venezuela dnevno u Kubu šalje 92.000 barela nafte u zamjenu za usluge tisuća kubanskih doktora i drugu tehničku pomoć.</s><s>Isto tako, ove dvije zemlje osnovale su i oko 30 zajedničkih kompanija.</s>

<s>Unatoč smrti venezuelanskog lidera Cháveza, nastavljena je snažna suradnja Havane i Caracasa.</s><s>Pobjeda Nicolása Madura na predsjedničkim izborima bila je od velike važnosti za Kubu jer bi pobjeda Caprilesa ujedno značila i prekid suradnje ovih prijateljskih zemalja, štoviše Capriles je to jasno naglasio za vrijeme svoje predsjedničke kampanje.</s><s>Prilikom prvog državničkog susreta Madura i Raula Castra, potpisan je 51 projekt o suradnji na svim razinama.</s>

<s>Službena Brasília i Havana već dugo godina gaje obostrane političke simpatije te Brazil želi postati najvažniji ekonomski partner Kube i ubrzati političko otvaranje ove zemlje.</s><s>Ove dvije latinoameričke zemlje njeguju sasvim posebno prijateljstvo.</s><s>Tako u Brazilu kubanski liječnici rade na poboljšanju zdravstvene zaštite stanovništva dok na Kubi brazilski agrarni proizvodi omogućavaju prehranu velikog broja stanovnika.</s><s>Sada se ove dvije zemlje provođenjem jednog megaprojekta pripremaju na moguće okončanje trgovinskog embarga SAD-a prema komunističkoj Kubi.</s><s>Sam Brazil sebe vidi kao pokretača kubanskog otvaranja.</s>

<s>Koliko se razvilo trgovinsko partnerstvo između jedne kapitalističke i jedne komunističke zemlje pokazuju i podaci brazilskog Ministarstva za razvoj, industriju i vanjsku trgovinu.</s><s>Prema tim podacima izvoz iz Brazila za Kubu je sa 80 milijuna američkih dolara u 2003. godini porastao na 568 milijuna dolara u 2012.</s><s>Od siječnja do rujna 2013. godine izvezeno je robe u vrijednosti od 515 milijuna američkih dolara.</s><s>Isto tako, brazilska građevinska tvrtka Odebrecht provodi najveći infrastrukturni projekt na Kubi, financiranje kubanske teretne luke je također u brazilskim rukama dok je brazilska razvojna banka BNDES (por.</s><s>Banco Nacional de Desenvolvimento Economico e Social) prema vlastitim navodima, odobrila 682 milijuna američkih dolara kredita za financiranje projekta koji ukupno stoji oko 957 milijuna američkih dolara.</s>

<s>Rusija i Bjelorusija</s>

<s>Rusija je jedan od važnijih kubanskih trgovinskih partnera dok je trgovinska razmjena između te dvije zemlje 2007. godine iznosila 363 milijuna dolara.</s><s>Prema podacima iz Moskve, kubanski dug Rusiji (kao nasljednici SSSR-a) iznosi 20 milijardi dolara.</s><s>Također, Rusi sa svojim hladnoratovskim saveznikom razvijaju i vojnu suradnju.</s><s>Analitičari smatraju da iza ekonomske suradnje stoji namjera Kremlja da obnovi svoj utjecaj u Latinskoj Americi (tradicionalnoj američkoj zoni utjecaja) što je započeto putem savezništva s Venezuelom.</s>

<s>Europska novinska mreža Euronews prenijela je sredinom prosinca 2013. vijest kako je Rusija otpisala 90% kubanskog duga koji potječe još iz sovjetskog vremena.</s><s>Ukupna vrijednost duga se s godinama povećala na ukupno 32 milijarde dolara od čega je Kubi otpisano 29 milijardi čime je okončan 20 godina dugi spor između te dvije zemlje.</s><s>Jedan od razloga otpisa je jačanje suradnje na području trgovine i gospodarstva.</s><s>Prema dogovoru, Kuba će Rusiji platiti 3,2 milijarde dolara tijekom narednih deset godina, odnosno 320 milijuna dolara godišnje.</s>

<s>S druge strane, Kuba i Bjelorusija su 2012. godine potpisale nekoliko sporazuma iz područja zdravstva, poljoprivrede i industrije.</s><s>Sporazum je vezan uz mogućnosti ulaganja i modernizacije tehnološke opreme za poljoprivredu, kućanske aparate i ostale alate na Kubi kao i dobavu novih strojeva i opreme iz Bjelorusije.</s><s>U području zdravstva, dvije vlade su se dogovorile o stvaranju radne skupine koja će raspravljati o zajedničkim mogućnostima predkliničkih i kliničkih istraživanja, kao i bioekvivalencije lijekova proizvedenih u obje zemlje.</s>

<s>Kina 
Budući da Kuba ispunjava obavezu otplate duga NR Kini, intenzivirani su ekonomski odnosi između te dvije zemlje.</s><s>Tako je kineski ministar trgovine Chen Deming izjavio kako je "kubanska otplata duga doprinjela da se povrati povjerenje između dva trgovinska partnera".</s><s>Bilateralna trgovina Kube i Kine je 2011. godine iznosila 1,9 milijardi dolara a iz Kube se uvoze šećer i nikal kao i neki biotehnološki proizvodi.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>El Economista de Cuba 
 The Road not taken: Pre-Revolutionary Cuban Living Standards in Comparative Perspective</s>

<s>Kuba
Kuba
Kuba</s>

