Georges Eugène Haussmann
<s>Georges Eugène Haussmann (Pariz, 27. mart 1809. – Pariz, 11. januar 1891) bio je visoki francuski funkcioner i političar, koji je zaslužan za transformaciju Pariza iz srednjovjekovnog u grad kakav danas znamo.</s><s>Iako se o estetskim rezultatima njegova rada još i danas čuju disonantni stavovi, nema sumnje da je kao urbanist izvršio veliki utjecaj na gradove širom svijeta.</s>

<s>Biografija</s>

<s>Haussmann je sa očeve strane bio unuk člana Revolucionog konventa, a sa majčine napoleonovog generala.</s><s>Nakon studija prava u Parizu 1831. zaposlio se u državnoj upravi kao generalni sekretar prefekture.</s><s>Zatim se uzdigao do položaja podprefekta (1832–1848), a nakon tog je radio kao prefekt po provincijskim departmanima (1848–1853).</s><s>Na kraju je dobio ključni položaj prefekta departmana Seine (današnji Pariz) koji je obavljao od 
1853. do 1870.</s>

<s>Na tom posljednjem radnom mjestu započeo je ogroman program javnih radova, pa je tako kreirao model urbanističkog planiranja 20. vijeka.</s><s>Haussmann je probio široke, ravne bulevare sa drvoredima preko dotadašnje kaotične mase uličica kojima je tad bio premrežen Pariz.</s><s>Na taj je način povezao željezničke stanice i tako po prvi put omogućio brz i lak promet gradom.</s><s>Svrha je bila djelomično ekonomska, kao poticaj industrijalizaciji omogućavanjem efikasnog transporta roba i usluga, djelomično i estetska uvođenjem reda u prostor grada.</s><s>Na taj se način dalo više svjetla objektima i ulicama.</s><s>Ali je svrha dobrim dijelom bila i vojničko-policijska, jer su time uklonjene mračne krivudave uličice po kojima su ustanici lako podizali nepremostive barikade kao što je to bilo za Revolucije 1848.</s>

<s>Haussmann je također kreirao novi sistem vodovodne mreže i kanalizacije, i tako otklonio smrad u gradu.</s><s>Podigao je parkove u engleskom stilu; Vensenes u centru Pariza.</s><s>Po cijelom gradu povećao je uličnu rasvjetu, proširio trotoare i tako stvorio prostor za kioske i kafeje, koji su oživili ulice.</s><s>Na otočiću Île de la Cité srušio je većinu privatnih kuća i tom malom komadu zemlje dao administrativni i vjerski karakter.</s><s>Haussmann je također vodio izgradnju Opere i centralne tržnice, slavne Les Halles, koja je radila do kraja 1960-ih).</s><s>Titulu barona dobio je istovremeno sa imenovanjem za senatora 1857. godine, a 1867. postao je i član Académie des Beaux-Arts 1867.</s>

<s>Iako je inicijator dobrog dijela tih novina bio Napoleon III, one bez Haussmannovog izuzetnog radnog elana možda nikad nebi bile realizirane.</s><s>Haussmannu je u realizaciji tih planova, svakako pomogao i autokratski režim u kom je djelovao, jer je lako podizao velike dugoročne kredite, koje je trošio kako je htio, jer ga nije kontrolirao parlament a niti bilo tko drugi.</s><s>Ipak je njegovo trošenje javnog novca vremenom izazvalo puno kritike od strane liberalne opozicije, na kraju je to pomoglo liberalima Émila Olliviera da formiraju vladu, koja ga je u januaru 1870. smjenila sa položaja.</s>

<s>Što se tiče politike Haussmann je bio uvjereni bonapartist, i kao takav biran u Parlament kao deputat departmana Gornja Korzika u periodu od 1877. do 1881., ali nije bog zna koliko sudjelovao u njegovu radu.</s><s>Napisao je važnu autobiografiju Mémoires, koja je izdana u 3 toma (1890–1893).</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Georges-Eugène Haussmann (na portalu Encyclopaedia Britannica) 
 Georges Eugène, baron Haussmann (na portalu Larousse encyclopedie)</s>

<s>Francuski arhitekti
Francuski političari
Biografije, Pariz</s>

