Mirakul
<s>Mirakul ili mirakl (lat. miraculum = čudo), podvrsta srednjovjekovne liturgijske drame.</s>

<s>Mirakuli su bili temeljeni na biblijskim prizorima i legendama o svecima, mučenicima i njihovim čudesima.</s><s>Predstave su tematski bile vezane uz crkvene blagdane (Božić, Uskrs, Tijelovo), a izvedbe su katkada trajale i po nekoliko dana.</s><s>Uvođenje naturalističkih i tipično kazališno-scenskih detalja u liturgijsku igru (đavoli, maskiranje, prerušavanje u ženske osobe, uvođenje životinja u zbivanje) nailazi na protivljenje crkvenih autoriteta, pa pojedini pape i koncili zabranjuju ovakve predstave u crkvi.</s><s>Scenska ilustracija biblijskoga zbivanja izlazi tada pred crkvu, na trg i posebno građenu pozornicu i nije više vezana isključivo uz liturgijski obred.</s><s>Od 9. do 12. vijeka mirakuli su pisani na latinskom jeziku, a od 13. vijeka i na narodnim jezicima.</s><s>U 15. vijeku u gradovima uz Jadransko more zabilježeni su i prvi mirakuli na hrvatskom jeziku, primjerice Mirakul slavne dive Marie, Prikazanje historije sv. Panucija i Prikazivanje života sv. Lovrinca.</s>

<s>Literatura 
Batušić, Nikola / Švacov, Vladan: »Drama, dramaturgija, kazalište«, u: Škreb, Z. / Stamać, A. (ur.): Uvod u književnost, Zagreb: Globus, 1986., str. 441-487.</s><s>Klaić, Bratoljub: Rječnik stranih riječi, Zagreb: Nakladni zavod MH, 1988., str. 889.</s><s>Šentija, Josip (et al): »MIRAKUL«, u: Šentija, J. (ur.):, Opća enciklopedija, Zagreb: JLZ, 1979., sv. 5, str. 497.</s>

<s>Bilješke 
N. Batušić / V. Švacov: »Drama, dramaturgija, kazalište«, str. 449.</s><s>J. Šentija (et al): Opća enciklopedija, str. 497.</s>

<s>Srednji vijek
Književne vrste
Scenska umjetnost</s>

