Opći izbori u Angoli 1992.
<s>Opći izbori u Angoli 1992. godine održani su 29. i 30. rujna 1992. s ciljem izbora predsjednika i zastupnika u Narodnoj skupštini.</s><s>Bio je to prvi put u historiji Angole da su u toj zemlji održani višestranački izbori.</s><s>Izbori su uslijedili nakon potpisivanja sporazuma iz Bicessea 31. svibnja 1991., koji je potpisan kako bi se pokušao zaključiti 17 godina dugi građanski rat.</s><s>Odaziv birača bio je 91.3% za parlamentarne, a 91.2% za predsjedničke izbore.</s>

<s>Nakon prebrojanih glasova, vladajuća MPLA je pobijedila i na predsjedničkim i na parlamentarnim izborima, međutim osam opozicijskih stranaka, a posebice UNITA, odbilo je priznati rezultate i proglasilo izbore namještenima.</s><s>Službeni promatrač je u izvještaju napisao kako je nadzor Ujedinjenih naroda bio jako slab, kako je gotovo 500,000 glasača UNITA-e ostalo bez prava glasa te kako je postojalo 100 tajnih glasačkih mjesta.</s><s>Nakon izbora, UNITA je u Luandu poslala pregovarače, ali je istovremeno planirala nastavak građanskog rata.</s><s>Posljedica toga bili su gotovo instantni nemiri koji su se iz Luande proširili na ostatak zemlje.</s>

<s>U tim je nemirima, prema procjenama, ubijeno između nekoliko tisuća i nekoliko desetaka tisuća članova i pobornika UNITA-e, a sve od strane snaga vladajuće MPLA, u događaju koji će biti poznat kao Masakr na Noć vještica.</s><s>Građanski rat je odmah nastavljen.</s>

<s>Predsjednički izbori</s>

<s>Prema izbornim pravilima propisanim u ustavu iz 1992. godine, za pobjedu u prvom krugu bilo je potrebno 50% ili više glasova.</s><s>U suprotnome su dva najbolja kandidata iz prvog kruga išli u drugi gdje su bili jedini kandidati.</s><s>Kako je José Eduardo dos Santos dobio manje od potrebnog za pobjedu u prvom krugu (49.57%), Jonas Savimbi i on su se trebali suočiti u drugom krugu.</s><s>Ipak, Savimbi i opozicija su odbili priznati rezultate izbora i sudjelovati u drugom krugu, a skori nastavak građanskog rata doveo je do toga da drugi krug izbora nikada nije održan tako da je Dos Santos zadržao mandat bez pravne osnove ili legitimiteta.</s>

<s>Rezultati po kandidatima</s>

<s>Rezultati po provincijama</s>

<s>Parlamentarni izbori</s>

<s>Parlamentarni izbori 1992. bili su prvi višestranački izbori u Angoli.</s><s>Na skupštinskim izborima 1980. i 1986., zastupnike su indirektno birali posebno formirani izborni kolegiji, ali samo među kandidatima koje je predložila vladajuća MPLA.</s><s>Na izborima je sudjelovalo ukupno 18 stranaka, od kojih je njih 12 osvojilo barem jedan mandat u Narodnoj skupštini.</s><s>Uvjerljivu pobjedu ponovo je odnijela vladajuća MPLA koja je s gotovo 54% glasova osvojila 129 od 220 mandata, dok je drugoplasirana UNITA osvojila 70 mandata.</s><s>I ovi su izbori optuživani za namještanje.</s>

<s>Od ukupno 220 zastupnika, njih 130 biralo se proporcionalnom reprezentacijom prema broju dobivenih glasova na nacionalnom nivou, dok se ostalih 90 biralo prema provincijama.</s><s>Svaka provincija nosila je po pet mandata, a isti su bili raspoređeni po strankama prema broju dobivenih glasova.</s>

<s>Rezultati po listama</s>

<s>Odnosi se na broj mandata osvojenih u provincijama (max.</s><s>90).</s><s>Odnosi se na broj mandata osvojenih proporcionalnom reprezentacijom (max.</s><s>130).</s>

<s>Sastav Narodne skupštine</s>

<s>Reference</s>

<s>Izbori 1992.</s><s>Izbori u Angoli</s>

