Državni udari na Fidžiju 1987.
<s>Tokom 1987. godine, na Fidžiju su se dogodila dva vojna udara, koja su dovela do raskida svih državnopravnih veza tadašnjeg dominiona Fidži s Britanijom i uspostave nezavisne Republike Fidži.</s><s>Predvodnik oba puča bio je potpukovnik Sitiveni Rabuka, koji je 14. svibnja 1987. godine prvo svrgnuo vladu izabranog premijera Timocija Bavadre, a onda 28. rujna 1987. godine uzurpirao i vlast generalnog guvernera, koji je Kraljicu obavijestio o situaciji u zemlji, što je za posljedicu imalo britansko priznanje pune fidžijske nezavisnosti.</s><s>Bavadra je 6. listopada 1987. godine proglasio republiku, čime je potvrđen raskid svih državnopravnih odnosa s Britanijom.</s>

<s>Kronologija događaja</s>

<s>Majski puč</s>

<s>Nakon 17 godina na čelu vlade dominiona Fidži, premijer Kamisese Mara je u travnju 1987. godine izgubio na parlamentarnim izborima od strane koalicije koju je predvodio Timoci Bavadra.</s><s>Novom vladom dominirali su Indofidžijci, što je Rabuku, prema njegovim vlastitim riječima, potaklo na reakciju jer se bojao da će domaće fidžijsko stanovništvo postati žrtvom rasne diskriminacije; mnogi su sumnjali u vjerodostojnost Rabukinih riječi, s obzirom na tadašnje ustavne garancije.</s><s>Pravi razlog je, čini se, bila netrpeljivost etničkih Fidžijaca prema Indofidžijcima, među kojima su bili česti rasni i društveni konflikti.</s>

<s>Dana 14. svibnja 1987. godine, oko 10:00 po lokalnom vremenu, skupina od deset maskiranih, naoružanih vojnika upala je u zgradu Predstavničkog doma i "inkapacitirala" nacionalni parlament, koji se tog jutra okupio radi zasjedanja.</s><s>Potpukovnik Sitiveni Rabuka, odjeven u civilnu odjeću, prišao je premijeru Timociju Bavadri i onda naredio ostalim zastupnicima da napuste zgradu, što su ovi napravili bez otpora.</s><s>Oko 11:00 po lokalnom vremenu, Radio Fiji je objavio vijest o vojnom udaru i rušenju premijera Bavadre.</s>

<s>Mediji su izvijestili kako je Rabuka napustio parlament i otišao u zgradu generalnog guvernera, tražeći formalno priznanje svoje vojne vlade i smjenu Bavadre.</s><s>Rabuka je imenovao privremenu vladu, a mediji su apelirali na ljude da ostanu mirni i nastave sa svojim dnevnim aktivnostima.</s><s>U razgovoru s generalnim guvernerom, Rabuka nije dobio željenu podršku, već ga je Penaia Ganilau čak i kritizirao, kazavši mu da je trebao dati više vremena Bavadri i njegovoj vladi.</s><s>Prije odlaska, Ganilau je Rabuki zaželio sreći i izrazio nadu da ovaj zna što čini.</s>

<s>Nedugo nakon puča, Ganilau je sazvao Odbor za reviziju Ustava, na čijem je čelu bio Sir John Falvey, a koji je za cilj imao utvrditi "nedostatke" fidžijskog Ustava iz 1970. godine.</s><s>Odbor je trebao započeti s radom 6. srpnja i izvijestiti generalnog guvernera o rezultatima do 31. srpnja.</s><s>Primarni cilj potencijalne reforme bilo je jačanje statusa i stečenih prava rođenih Fidžijaca, imajući pritom u vidu najbolje interese ostalih građana arhipelaga.</s><s>Nakon 860 pisanih i 120 usmenih prigovora, Odbor je sastavio izvještaj u kojem je preporučio formiranje jednodomne legislature, ukidanje etnički temeljenih izbornih jedinica i formiranje izbornih jedinica u  općinama te garancije da će premijer biti rođeni Fidžijac.</s>

<s>Nedugo nakon izvještaja, Ganilau je raspustio parlament i dao amnestiju Rabuki, imenujući ga pritom zapovjednikom Kraljevskih oružanih snaga.</s><s>Bavadra je bio skeptičan oko odluka generalnog guvernera te je podnio zahtjev za njihovu evaluaciju Vrhovnom sudu.</s>

<s>Septembarski puč</s>

<s>Odlučujući o zahtjevu svrgnut premijera Bavadre, Vrhovni sud Fidžija proglasio je Rabukin puč neustavnim, što je generalnog guvernera, kao predstavnika britanske kraljice Elizabeth II., potaklo da preuzme izvršne ovlasti i pokuša stabilizirati situaciju.</s><s>Ganilau je u Deubi inicirao pregovore sa svrgnutom vladom i Marinom Strankom saveza o formiranju vlade nacionalnog jedinstva.</s><s>Nakon završenog pregovaranja, dana 23. rujna 1987. godine postignut je tzv. sporazum iz Deube, temeljem kojega je na čelo Fidžija trebala doći vlada nacionalnog jedinstva na čelu s generalnim guvernerom i reprezentacijom obiju političkih opcija.</s>

<s>Plašeći se da bi garancije stečene u svibnju mogle biti izgubljene, Rabuka je 25. rujna 1987. godine organizirao novi puč te je u narednim danima konsolidirao vlast.</s><s>Iako je Rabuka ranije izrazio lojalnost Kraljici, nedugo nakon konsolidacije vlasti odlučio se za radikalni raskid svih odnosa s Britanijom.</s><s>Dana 6. listopada 1987., Rabuka je proglasio Republiku Fidži, raskinuo sve državnopravne veze s Britanijom i proglasio sebe privremenim državnom poglavarom.</s><s>Rabuka je suspendirao i Ustav te objavio kako je svrgnuo generalnog guvernera; Ganilau je pisao Kraljici o situaciji na otocima, objasnivši joj što se dogodilo, a što je za posljedicu imalo da je London prihvatio proglašenja republike.</s>

<s>Ganilau je službeno podnio ostavku 15. listopada 1987. godine, s tim da je 6. prosinca 1987. godine postao prvi predsjednik Fidžija.</s>

<s>Međunarodne reakcije</s>

<s>– iako je bila donekle uznemirena razvojem događaja, Australija nije poduzela nikakve konkretne akcije; preventivno je inicirana Operacija Morris Dance s ciljem osiguranja evakuacije australskih državljana s Fidžija u svibnju 1987. godine, ali se ultimativno pokazala nepotrebnom.</s><s>U dogovoru s Sjedinjenim Državama i Ujedinjenim Kraljevstvom, Australija je, doduše, zauzela stav prema kojem bi odbila priznati novu vladu i uskratila Fidžiju međunarodnu pomoć.</s><s>Uz to, australski laburisti su, kao odgovor na rušenje laburističke vlade, uspostavili trgovinski embargo prema Fidžiju, što je značajno smanjilo međunarodnu trgovinu na arhipelagu. 
  – isto kao i Australija, Novi Zeland je promatrao situaciju na otocima, ali bez konkretnih poteza.</s><s>U dogovoru s Sjedinjenim Državama i Ujedinjenim Kraljevstvom, također je zauzet stav o odbijanju priznanja nove vlade i uskrati međunarodne pomoći Fidžiju.
  – u dogovoru s Ujedinjenim Kraljevstvom i pacifičkim saveznicima, Sjedinjene Države su zauzele stav o odbijanju priznanja nove vlade i uskrati međunarodne pomoći Fidžiju.
  – u dogovoru sa Sjedinjenim Državama i pacifičkim saveznicima, Ujedinjeno Kraljevstvo je inicijalno zauzelo stav o odbijanju priznanja nove vlade i uskrati međunarodne pomoći Fidžiju.</s><s>Kasije, ipak, nakon konzultacija s generalnim guvernerom, Ujedinjeno Kraljevstvo priznalo je proglašenje republike u rujnu 1987. godine.</s>

<s>Posljedice</s>

<s>Pučevi su imali značajne posljedice za Fidži.</s><s>Ujedinjene nacije su odmah osudile puč i odbile priznati vojnu vladu, zahtijevajući vraćanje legalno izabrane vlade Timocija Bavadre.</s><s>Commonwealth je odgovorio tako što je izbacio Fidži iz organizacije.</s><s>Ekonomske posljedice bile su također značajne tokom 1987. i 1988. godine, a došlo je i do opadanja prihoda od turizma i proizvodnje šećera.</s>

<s>Godine 1990. godine donesen je novi Ustav, koji je bio izrazito diskriminatoran te je etničkim Fidžijcima garantirao mjesta predsjednika i premijera, zajedno s dvije trećine mjesta u Senatu i značajnu većinu u Predstavničkom domu, nauštrb svih drugih etničkih skupina.</s><s>Disktiminatorne odredbe uklonjene su iz ustava tokom 1997. godine, kada je donesen novi Ustav Fidžija.</s>

<s>Pučevi su doveli i do značajnog iseljavanja Indofidžijaca, posebice školovanih radnika,{{sfn|Knapman|1990|p=74} što je tu skupinu dovelo do statusa manjine do 1994. godine.</s><s>Iako su posljedice pučeva bile značajne, Fidži se početkom XXI. vijeka postepeno počeo oporavljati od tih posljedica.</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura</s>

<s>.</s>

<s>.
.</s>

<s>Vanjske veze 
 Colour, Class, and Custom: The Literature of the 1987 Fiji Coup (online version of the book of the same name, )
 1990 Constitution of the Republic of Fiji</s>

<s>Historija Fidžija
Historija Ujedinjenog Kraljevstva
Fidži 1987
Hladni rat
1987</s>

