Jezik je dijalekt s vojskom i mornaricom
<s>"Jezik je dijalekt s vojskom i mornaricom" je dosjetka o arbitrarnosti kriterija kod razlikovanja između dijalekata i jezika.</s><s>Ističe se utjecaj koji društveni i politički uvjeti mogu imati na percepciju zajednice o statusa svoga jezika ili dijalekta.</s><s>Šaljivu izreku popularizirao je sociolingvist i naučnik jidiša Max Weinreich, koji ju je čuo od jednog člana publike na jednom od njegovih predavanja.</s>

<s>Weinrich
Ova se izjava obično pripisuje Maxu Weinreichu, stručnjaku za jidiš lingvistiku, koji ju je izrazio na jidišu:</s>

<s>Najraniji poznati objavljeni izvor je Weinreichov članak Der YIVO un di problemen fun undzer tsayt ( - "Yivo se suočava s poslijeratnim svijetom"; doslovno "Yivo i problemi našeg vremena") predstavljen kao govor 5. siječnja 1945. na godišnjoj konferenciji YIVO.</s><s>Weinreich nije izjavio englesku verziju.</s>

<s>U članku Weinreich predstavlja ovu izjavu kao primjedbu revizora na nizu predavanja održanih između 13. prosinca 1943. i 12. lipnja 1944.:</s>

<s>U svom predavanju raspravlja ne samo o lingvističkim, već i o širim konceptima ( – dosl. jevrejstvo).</s><s>Sociolingvist i naučnik jidiša Joshua Fishman sugerirao je da je možda on bio taj revizor na predavanju Weinreicha.</s><s>Međutim, Fishman je pretpostavljao da se razmjena dogodila na konferenciji 1967., više od dvadeset godina kasnije od spomenutog YIVO predavanja (1945.) i u svakom slučaju ne odgovara Weinreichovom gornjem opisu.</s>

<s>Ostala spominjanja
Neki naučnici vjeruju da je ovu dosjetku prvi izrekao Antoine Meillet, ali ne postoji suvremena dokumentacija o tome.</s><s>Jean Laponce je 2004. primijetio da je izraz pripisan u anegdoti "la petite histoire" Hubertu Lyauteyu (1854–1934) na sastanku Francuske akademije (Académie française); Laponce je tu izreku nazvao "la loi de Lyautey" (Lyauteyev zakon).</s><s>Randolph Quirk je definiciju adaptirao u "Jezik je dijalekt s vojskom i zastavom".</s>

<s>Ova se dosjetka katkad spominje i u pitanju srpskohrvatskog jezika, njegovih varijanata standardiziranih na osnovi istočnohercegovačkog poddijalekta štokavskog narječja, te statusu čakavštine i kajkavštine, koji se tradicionalno pripisuju zasebnom hrvatskom jeziku unatoč manje uzajamne razumljivosti među hrvatskim govornicima štokavice, kajkavice i čakavice, nego između međunarodnih govornika štokavice.</s>

<s>Vidi još</s>

<s>Izvori</s>

<s>Citati
Sociolingvistika</s>

