Franjo Luković
<s>Franjo Luković (Zagreb, 10. 3. 1950), hrvatski ekonomist, poduzetnik, bankar i dugogodišnji predsjednik Uprave "Zagrebačke banke" (ZABA).</s><s>Jedan je od najbogatijih Hrvata.</s>

<s>Biografija</s>

<s>Mladost i školovanje 
Franjo Luković je rođen 10. 3. 1950 godine u Zagrebu gdje je završio osnovnu i srednju školu.</s><s>U mladosti je bio aktivni sportaš, igrajući košarku u KK Lokomotivi, klubu na kojem je kasnije izrasla KK Cibona.</s><s>Diplomirao je na Ekonomskom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu 1972 godine.</s>

<s>Karijera 
Nedugo nakon fakulteta zaposlio se u "Jugobanci" gdje je proveo 16 godina.</s><s>Bio je na čelu Sektora za poslovanje s inozemstvom, da bi na kraju bio zamjenik predsjednika Uprave "Jugobanke".</s><s>1989 zaposlio se u  "Coningu d.o.o." iz Varaždina, gdje je bio savjetnik vlasnika Radimira Čačića.</s><s>Nakon raspada SFR Jugoslavije i hrvatskog osamostaljenja 1991 godine, Luković je bio imenovan predsjednikom Uprave ZABE.</s><s>ZABA je pod njegovim vodstvom bila prva banka čije su dionice izlistane na Londonskoj burzi 1996 godine, prva banka u Hrvatskoj koja je otvorila kartično poslovanje, te prva banka u srednjoj Europi koja je otvorila mogućnost zaposlenicima da sudjeluju u vlasničkoj strukturi banke.</s><s>Pod Lukovićevim vodstvom ZABA je osvojila značajan dio tržitšta u Bosni i Hercegovini (BiH) kupnjom "Hrvatske banke d.d." u Mostaru, "Universal banke d.d." u Sarajevu, te preuzela dio imovine i obveza "Komercijalne banke d.d." iz Tuzle.</s><s>2002 godine je taktično i strpljivo pregovarao oko prodaje većinskog paketa dionica ZABE svjetskom konzorniciju UniCredit-Allianz.</s><s>Sa Allianzom je postao sudionik mirovinske reforme u Hrvatskoj.</s><s>Pod Lukovićevim vodstvom ZABA je primila niz nagrada čime je stekla reputaciju jedne od najboljih banaka u na prostoru bivše Jugoslavije.</s><s>Dobio je nadimak "vječni", pogotovo kada je za razliku od svog šefa u UniCreditu, Alessandra Profuma, koji je 2010 morao otići, Luković i 2010 i 2012 dobio novi mandat.</s><s>2015 se povukao sa čelne pozicije u ZABI i otišao u penziju.</s><s>Iste godine Luković je imenovan predsjednikom Nadzornog odbora "Europapress holdinga" u vlasništvu poznatog odvjetnika Marijana Hanžekovića.</s>

<s>Kao pasionirani rekreativni tenisač, 2012 godine je naslijedio Radimira Čačića na čelu Hrvatskog teniskog saveza (HTZ).</s><s>U teniskom svijetu Luković je otprije znan, jer je ZABA vlasnica "Istraturista", poduzeća koja drži licencu ATP turnira u Umagu.</s><s>2009 godine je razriješio dužnosti Slavka Rasbergera, dugogodišnjeg direktor turnira, jer je htio izvući licencu turnira iz vlasništva "Istraturista".</s>

<s>Bogatstvo 
Franjo Luković je jedan od najbogatijih Hrvata.</s><s>List Nacional ga je 2004 smjestio na 44 mjesto 50 najbogatijih Hrvata sa imovinom vrijednom 11 milijuna EUR.</s><s>Jedan je od deset najvećih dioničara ZABE sa dioničarskim paketom od 0,1 posto koji vrijedi oko 13,3 milijuna HRK.</s><s>Njegova mjesečna neto plaća u ZABI je iznosila 90.000 HRK, a najveći je bonus imao 2007 kada su mu isplaćene dionice u vrijednosti 4,7 milijuna HRK.</s><s>Bonus isplaćen 2011 vrijedio je oko 1,9 milijuna HRK.</s>

<s>Kontroverze 
U javnosti nikad nisu prestajale priče o načinu privatizacije ZABE gdje se Lukovića dovodi u negativan kontekst.</s><s>Prema navodima pojedinih hrvatskih medija, Luković je u ZABU došao pod protekcijom tadašnjeg predsjednika Vlade Republike Hrvatske Nikice Valentića.</s><s>ZABA je ubrzo nakon njegovog dolaska bila privatizirana, te je cijeli proces bio toliko netransparentan da se još danas vode sudski procesi.</s><s>Zagrebački zlatar, Pašk Kačinari, tvrdi da je Franjo Luković predstavnik ljudi koji su pokrali Hrvatsku.</s><s>Kačinar godinama vodi sudsku bitku protiv ZABE, te tvrdi da bi ZABA danas trebala imati oko 14 milijuna dionica, a ne samo 3,35 miljuna koliko ih ima.</s><s>Kačinari je, naime, podnio tužbu protiv ZABE, kojom želi ostvariti povrat "ukradenih" dionica i ulaganja, a o slučaju je izvijestio europska i američka pravosudna i regulativna tijela odgovorna za kontrolu poslovanje novih vlasnika ZABA-e tj. konzorcija UniCredit-Allianz.</s><s>Prema tvrdnjama Kačinara iz 2007 godine, i dokumentima koje posjeduje, imovina ZABE nije bila pravilno unesena u kapital tj. dionice nisu dobili svi koji na njih imaju pravo, te je tom prilikom ustvrdio da ZABU drži nelegitimna grupa vlasnika koji su zapravo vlasnici samo 21 posto banke.</s><s>Lukoviću se zamjera i umiješanost ZABE u nekoliko nedovoljno transparentnih privatizacija, no te optužbe nikada nisu dokazane.</s><s>Poznate su Lukovićeve veze sa Ivicom Todorićem, Josipom Gucićem, Antom Vlahovićem i drugim hrvatskim poduzetnicima.</s><s>ZABA je pod njegovim vodstvom bila glavni kreditor Todorića, pri čemu joj se 1992 dogodila prijava Hrvatske narodne banke (HNB) zbog nenamjenski dodijeljenih 6 miljuna DEM Agrokoru.</s><s>ZABA je pod Lukovićem također spremno financirala poduzeća kontroverznog poduzetnika Josipa Gucića.</s><s>Stav ZABE prema Guciću se naglo promijenio početkom 1999 godine, kada je banka odlučila uskratiti reprogramiranje duga i naplatiti kredite, te je na koncu 17 Gucićevih poduzeća otjerala u stečaj.</s><s>Gucića je ZABA kreditirala sa ukupno 114,5 milijuna DEM.</s><s>Franjo Luković je tada, među ostalim, zaradio kaznenu prijavu sindikata i malih dioničara jer je nesmotreno kreditirao Gucića, a koji i sam krivi ZABU za propast njegovih poduzeća.</s><s>Bivši vlasnik Tvornice duhana Rovinj (TDR), Ante Vlahović, se također spominje kao jedan od Lukoviću bliskih ljudi.</s><s>Pod Lukovićevim vodstvom ZABA je dodjeljivala povlaštene kredite Franck-u, Plivi i LURI Luke Rajića, te je kroz 1990-e odobrila najviše menadžerskih kredita, a kojima su za sitne novce kupovana poduzeća diljem Hrvatske u tkz. pretvorbi i privatizaciji.</s><s>Lukoviću se također prigovaralo zbog navodnih makinacija sa starom deviznom štednjom i visokih kamata.</s>

<s>Zanimljivosti 
Hobi mu je uzgoj maslina i proizvodnja maslinova ulja.</s><s>Vlasnik je maslinika od 10.000 četvornih metara između Bala i Rovinja.</s><s>Ambalažu za proizvode njegovog maslinika su dizajnirali marketinški stručnjaci Bruketa & Žinić.</s><s>Lukovićeva supruga, Arna Luković, je medijima otkrila da su to učinili "iz zafrkancije", jer su željeli da ono što poklanjaju prijateljima bude lijepo.</s><s>Njihova imena ipak nema na tim bocama jer im "ne treba ta vrsta publiciteta".</s>

<s>Reference</s>

<s>Hrvatski ekonomisti
Jugoslavenski ekonomisti
Hrvatski poduzetnici
Biografije, Zagreb
Diplomanti Ekonomskog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu</s>

