Električna rasvjeta
<s>Električna rasvjeta (ili samo rasvjeta) je primjena svjetlosti dobivene uz pomoć električne struje.</s><s>U žaruljama svjetlost nastaje zračenjem užarenoga tijela, a potrebna se temperatura postiže prolaskom električne struje kroz tijelo s dovoljnim električnim otporom.</s><s>Tako rade obična žarulja sa žarnom niti i halogena žarulja.</s>

<s>U plinskim svjetiljkama svjetlost nastaje u cijevima s plinovima i parama prilikom tinjavog ili lučnog pražnjenja.</s><s>Pražnjenje je većinom popraćeno emisijom elektromagnetskog zračenja, i to u nekim izvorima izravnom emisijom vidljivoga zračenja (svjetlosti), a u nekima emisijom ultraljubičastoga zračenja, koje pobuđuje fluorescenciju materijala na unutarnjoj strani cijevi, što opet rezultira svjetlošću.</s><s>Na tome načelu kao električni svjetlosni izvori rade fluorescentne cijevi, te živina svjetiljka i natrijska svjetiljka.</s>

<s>Električni svjetlosni izvor, reflektor i armatura glavni su dijelovi električne svjetiljke, shvaćene u širem smislu kao rasvjetno tijelo.</s><s>Zadatak je reflektora i armature da na pogodan način razdijele svjetlosni tok, da spriječe ili bar smanje bliještanje i da zaštite svjetlosni izvor od vjetra, kiše i prašine, a okolinu od prekomjerna zagrijavanja.</s><s>Reflektor usmjeruje svjetlost i povećava svjetlosnu jakost u određenome smjeru, ali ne može povećati ukupan svjetlosni tok.</s><s>Osim pojačanja (omjera najveće i srednje svjetlosne jakosti), važni su i podatci o smjeru u kojem reflektor daje najveću svjetlosnu jakost (to jest kut što ga čini taj smjer s okomicom), o zaštiti od bliještanja, o mogućnosti odbijanja svjetlosti i tako dalje.</s><s>Za svjetiljke se često daju fotometrijske krivulje s podatcima o svjetlosnoj jakosti u određenom smjeru.</s><s>Električna svjetiljka može davati izravnu, pretežno izravnu, poluizravnu i neizravnu rasvjetu.</s><s>Svjetiljka za izravnu rasvjetu osvjetljuje samo prostor na koji je usmjerena.</s><s>Ona može svijetliti prema dubini i u širinu, a svjetlost se može po potrebi i raspršiti difuzorom.</s><s>Kod pretežno izravne rasvjete unutrašnji reflektor i opalno zvono svjetiljke usmjeruju veći dio svjetlosti obično prema donjem, a manji prema gornjem poluprostoru, gdje se odbija od stropa, koji treba biti svijetle boje.</s><s>Svjetiljka za poluizravnu rasvjetu veći dio svjetlosti usmjeruje obično prema gore, gdje se svjetlost odbija od stropa i zidova, a samo se njezin mali dio, jako raspršeno, upućuje prema dolje.</s><s>Svjetiljka za neizravnu rasvjetu daje svjetlost koja ne bliješti, pa predmeti ne bacaju sjenu.</s>

<s>Vrste rasvjeta</s>

<s>Rasvjeta prostorija 
Suvremena električna rasvjeta prostorija upotrebljava svjetiljke sa žaruljama i s fluorescentnim cijevima.</s><s>Rasvjeta žaruljama daje oštrije sjene, zahtijeva veće osvjetljenje i ima kao posljedicu veću nejednolikost.</s><s>Pri rasvjeti fluorescentnim cijevima treba uzeti u obzir i boju svjetlosti upotrijebljene cijevi.</s><s>Kombinirana rasvjeta fluorescentnim cijevima i žaruljama, običnima ili halogenima, danas je vrlo raširena i njome se raspršena, difuzna rasvjeta fluorescentnim cijevima, s premalim udjelom crvene boje, nadopunjuje izravnom rasvjetom žaruljama.</s>

<s>Vanjska rasvjeta 
Kao svjetlosni izvori za vanjsku rasvjetu upotrebljavaju se živine i natrijske svjetiljke, te halogene žarulje.</s><s>Svjetiljke za osvjetljivanje prometnica i gradskih ulica postavljaju se na stupove, ponegdje i na pročelja zgrada, a rjeđe se vješaju na nategnuta užeta.</s><s>Za svjetiljke s malim kutom zračenja prema okomici razmak stupova treba biti manji kako bi se postigla propisana jednolikost rasvjete.</s><s>Za svjetiljke s velikim kutom zračenja razmak može biti i veći, što je jeftinije, ali je jače i bliještanje.</s><s>Trgovi i športska igrališta osvjetljuju se svjetiljkama na visokim stupovima.</s><s>Pritom se nastoji da stupova bude što manje, s jednim ili više snažnih izvora svjetlosti, koji pokrivaju što veću površinu.</s><s>Za vanjsku rasvjetu javnih zgrada te povijesnih, kulturnih i turističkih znamenitosti i objekata služe reflektori koji i izravno usmjeruju snop svjetlosti na određeno mjesto.</s>

<s>Sigurnosna rasvjeta 
Sigurnosna rasvjeta optičko je upozorenje na postojanje ili pojavu neke opasnosti na radnome mjestu, pri ulasku u zatrovane prostorije, a primjenjuje se i kada nestane normalne rasvjete, kod havarija i slično; također, rasvjeta koja zbog specifičnih uvjeta primjene osigurava zaštitu od neželjenih posljedica (na primjer električna rasvjeta u takozvanoj S-izvedbi, to jest s potpunom izolacijom rasvjetnih tijela i vodiča od okoline).</s>

<s>Povijest 
Početak električne rasvjete označila je primjena Voltina luka, no počela se širiti tek s izumom električne žarulje (J. W. Swan, 1860., T. A Edison, 1879.), a osobito nakon primjene volframne niti u izumima zagrebačkoga prof. F. Hanamana između 1903. i 1912.</s><s>U javnome je prostoru prva elektrolučna rasvjeta postavljena u kazalištu u Parizu (1846.), slijedila je primjena na svjetionicima u francuskoj luci Le Havre (1863.), demonstracija na elektrotehničkim izložbama u Parizu (1881.) i Beču (1883.) i tako dalje.</s><s>Rasvjeta je, uz elektromotorni pogon, bila glavno područje primjene elektrifikacije nakon izgradnje prvih elektrana istosmjerne struje za javnu uporabu (Edison, u New Yorku 1882.) i prve elektrane izmjenične struje (Nikola Tesla, na slapovima Niagare 1894.).</s>

<s>U Hrvatskoj je I. Stožir demonstrirao rasvjetu električnim lukom napajanim iz galvanskih članaka (22. siječnja 1877. u Zagrebu).</s><s>I u nas se postavljaju manji generatori za električnu rasvjetu u industrijskim pogonima.</s><s>Prvi su bili postavljeni u tvornici bačava i tanina u Županji (1880.), pilani u Đurđenovcu (1881.), mlinu u Čakovcu (1883.) i drugim.</s><s>Njima su bili osvijetljeni pogoni te okolne ulice i kuće.</s><s>Rasvjeta strujom iz vlastitih generatora postavljena je prigodom otvorenja kazališta u Rijeci (1885.), zatim na novome željezničkom kolodvoru u Rijeci (1890.) te godinu dana poslije u riječkoj luci.</s><s>Prva hidroelektrana u Hrvatskoj postavljena je 1884. na Mrežnici za pogon i rasvjetu tekstilne tvornice u Dugoj Resi i za rasvjetu okolnih zgrada.</s><s>U Zagrebu je električna rasvjeta demonstrirana 1891. na Jubilarnoj izložbi Hrvatsko-slavonskoga gospodarskog društva, a zgrada Hrvatskoga narodnoga kazališta u Zagrebu bila je elektrificirana već pri izgradnji (1895.).</s><s>Tih su se godina osvijetlili prvi gradovi u Hrvatskoj malim elektranama istosmjerne struje.</s><s>Nepunu godinu dana nakon povijesne Tesline elektrane na Niagari postavljena je prva hidroelektrana izmjenične struje u Hrvatskoj na slapovima Krke (Hidroelektrana Jaruga), s cjelovitim elektroenergetskim sustavom prijenosa i raspodjele.</s><s>Električne su žarulje zasvijetlile u Šibeniku 28. kolovoza 1885., što je bio početak elektrifikacije u Hrvatskoj u današnjem smislu.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Elektrotehnika</s>

