Glasinačka kultura
<s>Glasinačka kultura je najizrazitija grupa bronzanog i željeznog doba na području srednjeg i zapadnog Balkana, sa nizom lokalnih karakteristika.</s><s>Kako je glasinačka visoravan na istoku Bosne i Hercegovine bila prvo i najznačajnije područje odakle je došao najveći dio do sada pronađenog arheološkog materijala, čitava ta kultura nosi naziv Glasinačka kultura.</s><s>Osnovne karakteristike ove kulture su tumuli, čineći nekropole, grupirani oko gradina s ostacima suhozida.</s>

<s>Rasprostranjenost 
Geografska rasprostranjenost područja Glasinačke kulture i ilirskog plemena Autarijata obuhvatala je veći dio zapadnog i centralnog Balkana.</s><s>Matično područje počinje od planine Romanije, duž platoa Glasinca i okoline Rogatice do Drine.</s><s>Istočno od Drine to je područje planina Tare i Zlatibora do Zapadne Morave, uzvodno duž rijeka Lima, Uvca, Pive i Tare.</s><s>Preko zapadne Morave ovaj predio se nadovezuje na Moravu i komunikaciju Egejsko more-Dunav.</s><s>U periodu svoje najveće rasprostranjenosti, Glasinačka kultura je obuhvatala i istočnu Hercegovinu, veliki dio današnje Crne Gore, Kosova i sjevernu i srednju Albaniju.</s>

<s>Do sredine XX vijeka za nosioce kulture smatrali su se Desidijati (Karl Pač, Alojz Benac i Borivoj Čović).</s><s>Intenzivnija arheološka istraživanja u zapadnoj Srbiji potvrdili su činjenicu o srodnosti i kompaktnosti materijalne kulture u jugoistočnoj Bosni i jugozapadnoj Srbiji.</s><s>Milutin Garašanin, govoreći o velikim ukrašenim pojasevima od srebrenog lima tipa Mramorac i njihovoj pojavi u dolini Velike Morave, objasnio je kao znak seobe Autarijata na istok poslije pobjede nad Tribalima.</s><s>Fanula Papazoglu  u studiji o paleobalkanskim plemenima, iznijela je predpostavku da bi se Autarijati mogli povezati sa Glasinačkom kulturnom grupom, čiji su centri bili u istočnoj Bosni oko visoravni Glasinac i u zapadnoj Srbiji oko Užica, u neposrednoj blizini rujeke Tare i planine Tare, po kojima je pleme dobilo ime.</s><s>Od sredine 60-tih godina Autarijati se smatraju kao narod koji je bio nosilac Glasinačke kulture.</s>

<s>Kao nosioci južne varijante smatraju se: Ardijejci, Plereji, Dokleati, Labeati i Daorsi (u svojoj prethelenističkoj fazi), dok su nosioci Mati-segmenta u današnjoj Albaniji bili Taulanti.</s>

<s>Arheološka istraživanja</s>

<s>Nalazišta na Glasincu 
Na visoravni Glasinac, istočno od Sarajeva, kao i oko same visoravni, otkriveno je više hiljada grobnih humki (tumula, gromila) i stotinak gradina – utvrđenih naselja na brežuljcima,  čija su istraživanja počela nakon ulaska Austro – Ugarske u Bosnu i Hercegovinu i trajala sa različitim intenzitetom do kraja 20. og stoljeća.</s>

<s>Poručnik Johan Leksa, arheolog amater je, prilikom izgradnje puta Han Podromanija-Rogatica, otvorio prve tumule na visoravni (lokalitet Glasinačko polje-Bjelosavljevići) i tom prilikom je u jednom tumulu iz grupe kraj rijeke Rešetnice naišao među ostalim nalazima i na čuvena brončana glasinačka kultna kolica koje «vuku» dvije ptice.</s><s>Glasinačka kolica, koja se čuvaju u muzeju u Beču su postala dio udžbenika, knjiga i literature širom svijeta.</s><s>Od kraja 19. stoljeća istraživanja organizuje Zemaljski Muzej u Sarajevu.</s>

<s>Nalazišta u Srbiji 
Do otkrića dva srebrna pojasa i jedne zlatne grivne, iz sela Mramorca u jaseničkom kraju, došlo je još 1887 god, koje je Milutin Garašanin obradio tek 1949. god.</s><s>Ovo otkriće vremenski korespondira sa počecima istraživanja na glasinačkom području.</s>

<s>Milutin i Draga Garašanin su sredinom šeste decenije prošlog stoljeća vršili istraživanja u Ražanima i Krivoj Reci.</s><s>Monumentalni tumuli u Novom Pazaru i Atenici su istraženi od 1957. do 1962. god.</s><s>Posebno vrijedne nalaze dala je kampanja tokom 70-tih godina na lokalitetu Pilatovići koja je vodio Aleksandar Palavestra.</s><s>Istraživanja u Metohiji, u drugoj polovini šeste decenije XX. st. su vodili Jovan Glišić, Jovan Todorović, Dragoslav Srejović, Nikola Tasić, Lj.</s><s>Dašić, Natalija Đurić, i ona su najviše bila orijentirana na iskopavanja na lokalitetima Romaja (vršena u periodu 1970-1973) i Pećka Banja.</s>

<s>Sva ova istraživanja i obrada materijala pronađenog su dodatno potvrdila prisustvo ilirsko-autarijatske komponente, i osvijetlila njen kulturni i narodnosni razvitak duboko na području istočno od Drine.</s>

<s>Ostala nalazišta  
U Bosni i Hercegovini su: Borajni kod Čajniča, Štrpci kod Rudog, Ždrijelo kod Goražda, Gubavica kod Mostara, Mazlumi kod Gacka, Mosko i Plana kod Bileća, Ljubomir kod Trebinja, Vranjevo selo kod Neuma i Radimlja i Vidoštak kod Stoca.</s><s>Nalazišta u Crnoj Gori su Pljevlja i monumentalni grob Lisje polje kod Ivangrada.</s>

<s>Hronologija Glasinačke kulture 
Tokom eneolita djelimično, a početkom bakarnog doba intenzivno, Balkan je izložen migracijama.</s><s>Dolazi do mješanja starosjedilačkog neolitskog stanovništva iz vremena Vinčanske kulture i pridošlica u okvirima Kostolačke i Vočedolske kulture, a vremenom i do stvaranja substrata, koji je Alojz Benac nazvao Prediliri.</s><s>Etnogenezom tih zajednica, do željeznog doba stvoriti će se narodnosne zajednice.</s><s>Jedna od njih su Autarijati čiji je neprekidni razvoj rezultirao stvarenjem Glasinačke kulture.</s>

<s>Glasinačka grupa se jasno izdvaja kao određena kulturna cjelina u svim svojim razvojnim fazama.</s><s>Prvu hronologiju glasinačkih nalazišta izradili su Alojz Benac i Borivoj Čović, a kasnije djelimično dopunio Salmedin Mesihović, na osnovu historijskih podataka i materijala iz vladarskih grobova Atenica, Novi Pazar i Pilatovići.</s>

<s>Glasinac I - rano bronzano doba ili pred ilirski period (1800. – 1500. p.n.e.)
 Glasinac II - srednje bronzano doba ili proto ilirski period (1450. – 1300. p.n.e.)
-faza II-a
-faza II-b
 Glasinac III - kasno bronzano doba ili rano ilirski period (1300. – 800. p.n.e.)
-faza III-a
-faza III-b1
-faza III-b2
-faza III-c1
-faza III-c2
-faza III-d
 Glasinac IV - željezno doba ili halštatski period (800. god. do 500/475. god. p. n. e.)
-faza IV a=800. god. do 725. god. p. n. e. (faza oblikovanja)
-faza IV b=725. god. do 625. god. p. n. e. (faza uspona)
-faza IV c-1=625. god. do 550. god. p. n. e. (faza objedinjavanja)
-faza IV c-2=550. god. do 500/450. god. p. n. e. (faza ekspanzije) 
 Glasinac V - željezno doba ili latenski period (500. god. do 310. p.n.e.) 
-faza V a=500/475. god. p. n. e.  do 335. god. p. n. e.(faza stagnacije)
-faza V b=335. god. p. n. e. do 310. god. p. n. e. (faza nestanka)</s>

<s>Glasinačka kultura bronzanog doba 
U bronzano doba se na Glasincu javlja više manje skromnih zajednica koje su djelimično pokazivale sličnosti među sobom.</s><s>Dvije su osnovne karakteristike toga doba: gradinska naselja i sahrana pod tumulima (neki i sa keramikom cetinske kulture), sa dominantnom inhumacijom i uz manji procenat incineracija (spaljivanje).</s><s>Izgrađen je veliki broj gradina koje će biti naseljene i u željeznom dobu.</s>

<s>Glasinačka kultura željeznog doba 
Početkom željeznog doba, odnosno krajem 8.og stoljeća zapaža se pojačan intezitet kulturnog razvoja i priliva stanovništva.</s><s>To je vrijeme kada se formira glasinačka grupa u pravom smislu te riječi.</s><s>Veliki broj skeletnih grobova sa dosta oružja i nakita javlja se na više mjesta, a gradina je osnovni oblik naselja.</s><s>Kraj 7.og i prva polovina 6.og stoljeća su vrhunac kulturnog i političkog razvoja glasinačke visoravni.</s><s>Najveći broj grobova je iz tog vremena.</s><s>U početku je inhumacija pretežni oblik sahrinjavanja, a od faze IV-c to je incineracija.</s>

<s>Čuvena glasinačka kolica su iz perioda IV-b.</s>

<s>Pojava više “kneževskih” grobova, sa bogatim prilozima u oružju, nakitu, konjskoj opremi, keramici i bronzanom posuđu, vezana je za 6. stoljeće.</s><s>Najpoznatija je Arareva kneževska gromila, prečnika preko 20m. sa izuzetnim prilozima: korintski šljem, nakit i glavarske insignije i oružje koje nosi sluga sahranjen u istoj humci.</s><s>Ovo je doba kada se bronza, pored svoje primarne upotrebe za izradu nakita, upotrebljava još i u izradi metalnih dijelova odjeće, konjske orme, te sitnog oruđa i pribora svakodnevne upotrebe.</s><s>Izostaje upotreba željeza u izradi nakita, ali se zato ono upotrebljava za proizvodnju ofanzivnog oružja (koplja, mačevi, bojne sjekire i noževi), i djelomično za izradu oruđa (sjekire i noževi).</s>

<s>U 5.om i 4.om stoljeću se zapaža opadanje intenziteta na samoj Glasinačkoj visoravni.</s><s>To se povezuje sa prodorom Kelta na ovo područje, tako da od kraja 4.og stoljeća ne postoje tragovi glasinačke kulture.</s><s>Tek krajem mlađeg željeznog doba pojavljuju se ponovo nalazi na ovom području pod uticajem helenizacije.</s>

<s>U jugozapadnoj Srbiji i sjevernoj Crnoj Gori otkriveno je više nekropola koje po načinu sahranjivanja i grobnim prilozima u potpunosti odgovaraju oblicima materijalne kulture na Glasinačkoj visoravni i pripisuju se glasinačkom kulturnom kompleksu.</s>

<s>U dolini Poblaćenice kod Priboja i Pilatovićima kod Požege (grob kneginje sa nakitom, bronzanim posudama i keramikom), otkriveni su nalazi koji datiraju od 7.og pa do 4.og stoljeća.</s><s>U Krivoj Reci kod Čajetine, Ražanima kod Kosjerića, Vranama kod Arilja i Gotovuš kod Plevalja nalazi su iz 6. I 5.og stoljeća.</s><s>Posebno se ističe velika kneževska humka u Novom Pazaru, u kojoj je, osim tipičnih glasinačkih jednopetljastih bronzanih lučnih fibula, nađeno mnoštvo nakita od zlata i srebra (pojasevi, narukvice i naušnice), što govori o postojanju lokalnih zlatarskih radionica.</s><s>U tim radionicama je stvoren tip mramoračkog nakita.</s><s>Milutin Garašanin (arheolog) je predpostavio da veliki, bogato ukrašeni mramorački pojasevi od srebrnog lima, nađeni u dolini Velike Morave označavaju prodor Autarijata na istok jer su slične bronzane narukvice u velikom broju nađene na Glasincu i Zapadnoj Srbiji.</s>

<s>Na Krstačkom polju kod Njeguša u Crnoj Gori pronađeni su: dvije gvozdene sjekire, jedan kratki gvozdeni mač, četiri koplja, krivi nož i pet kalotastih dugmadi od bronze.</s><s>Slični predmeti pronađeni su na Glasincu, Albaniji i Kosovu.</s><s>Predmeti su bili položeni kao grobni prilozi u skeletnim grobovima kamenih tuluma.</s><s>U pogledu datacije pripadaju starijem gvozdenom dobu, faza Glasinac IVc.</s><s>U nekropoli su se nalazili i ostaci keramike, kao i dvije drške amfora sa obodima (importovana roba).</s>

<s>Nestanak kulture</s>

<s>Od sredine V.  st. p. n.  e. (faza  V a) do  oko  335. god. p. n. e. Autarijati  završavaju svoju teritorijalnu  ekspanziju, društveno-politički,  ekonomski  i  kulturni  razvoj.</s><s>U  prvo vrijeme nastaje stabilizacija dostignutih tekovina, a zatim duga stagnacija.</s><s>Takvo stanje se najbolje manifestira u ostacima materijalne kulture koja ne pokazuje razvoj kao u ranijim periodima.</s><s>Istovremeno je sve veći priliv importovanog materijala ili se samo preuzimaju tipološke  osobine  i  prikazi  drugih  kultura.</s><s>Najbolji primjer je «mramorački» pojas,  iz Umčara, najmlađi do sada pronađeni, urađen sa stranim ornamentom.</s><s>Nekad je ovaj pojas bio jedan  od  najoriginalnijih  i ornamentalnih  proizvoda Glasinačke kulture.</s><s>To govori da  je  autarijatska  svijest  o  potrebi  čuvanja  i svojih najtradicionalnijih kulturnih pojava prilično  oslabila.</s><s>Kao godinu kada završava faza stagnacije (faza Va), najbolje je uzeti 335. god., p. n. e. kada je autarijatska zemlja bila izložena pustošenju Langara, kralja peonskih Agrijana, i jednog od vojskovođa Aleksandra Velikog.</s><s>S tom godinom se definitivno završava period u kome su Autarijati i njihova materijalna kultura stagnirali u razvoju.</s>

<s>Svojim  dolaskom  u  Donju  Panoniju,  Kelti  su  podčinili  panonske  (sjevernoilirske)  narode,  posebno  one  u  istočnoj Slavoniji  i  Sremu, nakon čega se okreću prema onim teritorijima koje su se nalazile van granica makedonskog carstva.</s><s>Prvi na udaru našli su se Autarijati,  nedavno  poraženi  od Aleksandra Makedonskog.</s><s>Kelti su prodrli dolinama Drine, Kolubare i Morave.</s><s>Pisani izvori govore da su se Autarijati 311/310. god pne, našli u masovnoj seobi.</s>

<s>Za razliku od glasinačke kulture čiji su nosioci bili Autarijati, njen daljnji razvitak na jugu se nastavio.</s><s>Još od početka IV stoljeća  tamošnj Iliri (Taulanti, Labeati, Daorsi, Ardijejci) bili su uvučeni  u  grčko-makedonska zbivanja i postepeno će padati pod sve veći uticaj helenizacije.</s>

<s>Literatura 
 J. J. Wilkes, The Illyrians, 1992., str. 45.</s>

<s>Reference</s>

<s>Arheološke kulture
Autarijati
Željezno doba
Hrvatska i Hrvati prije seobe
Praistorija na tlu Srbije
Historija Balkana</s>

