Stari križevi u Drežnici
<s>Stari križevi u Drežnici, pripadaju kategoriji stojećih stećaka, oblik krstače, i nalaze se u Gornjoj Drežnici, grad Mostar.</s><s>Na sjednici komisije za očuvanje nacionalnih spomenika održanoj 19 do 23. januara 2006. godine, križevi su proglašeni za nacionalni spomenik BiH.</s><s>Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Amra Hadžimuhamedović, Dubravko Lovrenović (predsjedavajući), Ljiljana Ševo i Tina Wik.</s><s>Nacionalni spomenik čine četiri nadgrobna spomenika – križa.</s>

<s>Lokacija 
Dolina rijeke Drežanke, pritoke Neretve, duga je 21 km, i usječena je između Čabulje na jugu i Čvrsnice na sjeveru.</s><s>Dolina je gusto naseljena pod nazivima Donja i Gornja Drežnica.</s><s>U zaseoku Sveća, na oko 2 km udaljenosti od sela Striževa, nalaze se stari nadgrobni spomenici u obliku križeva.</s><s>Spomenici su danas u sekundarnom položaju, nekoliko metara odmaknuti od ranije pozicije.</s>

<s>Historija 
Područje oko rijeke Drežanke pripadalo je ranosrednjovjekovnoj župi Večenika – Večerić, koja je graničila sa župama Rama i Duvno.</s>

<s>Od 1325. godine područje je u sklopu banovine Bosne, kojom je upravljala loza Kotromanića.</s><s>Od 1357, zajedno sa zapadnim Humom, pripalo je ugarskom kralju Ludoviku I, kao miraz njegove žene Jelisavete, kćerke Stjepana Kotromanića.</s><s>Nakon smrti kralja Ludovika, ovo područje je u okviru srednjovjekovne bosanske države u kom se zadržalo do 1463. godine.</s>

<s>Za vrijeme vladavine Tvrtka I Kotromanića u Drežnici živio je bosanski plemić Mastan Bubanjić.</s><s>Spominje se kao svjedok u kraljevskim poveljama iz 1354. i 1355. godine.</s><s>U 14. stoljeću na Blidinju je imao svoje imanje - Masnu Luku, gdje se zajedno sa svojim sinovima bavio stočarstvom.</s><s>O njemu govori natpis iz 14. stoljeća na bosanskoj ćirilici, uklesan u živoj stijeni, na lokalitetu Toplo, u Donjoj Drežnici.</s><s>U pisanim izvorima Drežnica se prvi put spominje 1408. godine u darovnici kralja Ostoje, koji između ostalog daje i "provinciu" Drežnica u posjed braće Radivojevića.</s><s>Križevi u Drežnici se mogu okvirno datirati u kraj 14. i početak 15. stoljeća.</s>

<s>Opis  
Nekropolu čine četiri križa, poredana u smjeru sjever-jug.</s><s>Visoki su 130 do 140 cm, široki pri dnu oko 50 cm. i debljine oko 35 cm.</s><s>Klesani su od krečnjaka, zaobljenih uglova i bogato ukrašeni.</s><s>Plasično prikazana figura čovjeka – muškarca sa uzdignutim blago zakošenim mačem u desnoj ruci.</s><s>Lijevu ruku je podbočio.</s><s>Stopala su mu okrenuta prema vani.</s><s>Visina figure iznosi 42 cm.</s><s>Iznad figure, u maloj trouglastoj površini, plastično je prikazana figura konja, duga 21 cm.</s><s>Ispod figure je urezan Figura muškarca visine 37 cm, i širine 18 cm.</s><s>Četiri muške figure koje se međusobno drže za ramena.</s><s>Kod krajnjih figura nisu prikazane slobodne ruke.</s><s>Stopala su okrenuta prema vani.</s><s>Figura konja
 Ostali ukrasi: plastično izvedeni križ, kosi križ ("Andrijin križ"), križ oblika svastike, polumjesec, četiri kijače (batine), jabuka, mač sa krsnicom.</s>

<s>Grobovi ispod križeva su otkopavani oko 1937. godine.</s><s>U prva tri groba pronađeni su kosturi u drvenim sanducima, a četvrti je imao i kameni poklopac.</s><s>Glave su bile kod samih križeva, a noge naprijed.</s><s>U posljednjem grobu je pronađen okrugli metalni predmet, vraćen u raku, a ostali grobovi su bili bez priloga.</s>

<s>Stećci zarasli su u vegetaciju i u vrlo su lošem stanju.</s><s>Naročito je oštećen spomenik br. 1 koji danas nema vodoravne krakove.</s><s>Na spomenicima su ispisani grafiti koji pokrivaju dekoraciju.</s>

<s>Literatura  
Pavao Anđelić -Srednjovjekovna župa Večenike-Večerić, Glasnik Zemaljskog muzeja u Sarajevu, arheologija, Sarajevo, 1976, 259 -279.</s>

<s>Reference</s>

<s>Nacionalni spomenici u Mostaru
Hum
M</s>

