Algol (zvezda)
<s>Algol ili beta Perseja () je eklipsno promenljiva zvezda u Perseju, prototip svoje klase promenljivih.</s><s>Algol je tročlani zvezdani sistem.</s><s>Ime zvezde potiče od arapskog naziva Ra’s Al Ghul, i znači „glava demona“, jer predstavlja oko Meduze čiju glavu drži Persej.</s>

<s>Promenljivost sjaja 
Algol je još u staroj Grčkoj bio poznat kao „demonska zvezda“, tako da je najverovatnije bila poznata varijabilnost njegovog sjaja.</s><s>Ipak, u savremenom smislu, Đeminijano Montanari je svojim posmatranjima 1669. godine utvrdio promenljivost sjaja Algola.</s><s>Džon Gudrik je 1782. izmerio i period između dva minimuma — 2,867 dana.</s><s>Ideja da Algol čine dve zvede, od kojih ona slabijeg sjaja povremeno pomračuje glavnu zvezdu je postepeno prihvaćena, a svoju konačnu potvrdu je dobila 1889. godine, kada je Herman Fogel pokazao da je period kojim varira radijalna brzina Algola jednak periodu smanjenja sjaja.</s><s>Čitav proces, od početka opadanja sjaja do povratka na uobičajenu vrednost, traje svega nekoliko sati.</s>

<s>Algol ima dva minimuma sjaja: primarni minimum se dešava kada manje sjajna zvezda zakloni sjajniju, i vidljiv je golim okom (magnituda pada sa 2,1 na 3,4); dok se sekundarni minimum javlja kada sjajnija zvezda zakloni manje sjajnu, ali se tada magnituda smanjuje za svega 0,06.</s><s>Neposredno pre i posle sekundarnog minimuma dolazi do blagog povećanja magnitude, što se objašnjava refleksijom svetlosti sjajnije komponente o slabiju.</s>

<s>Primarna komponenta 
Primarna komponenta (Algol A), vidljiva golim okom (magnitude 2,12) je zvezda glavnog niza, spektralne klase B8V, 100 puta luminoznija od Sunca (180 puta ako se posmatra i zračenje u ultraljubičastom delu spektra).</s><s>Radijus Algola A iznosi 2,89 radijusa Sunca, a masa 3,7 masa Sunca.</s>

<s>Sekundarna komponenta 
Sekundarna komponenta (Algol B) je subdžin spektralne klase K0IV, magnitude 12,7.</s><s>Algol B je manje mase od Algola A (0,81 masa Sunca) a dalje je odmakla u evolucionom smislu, što je dugo predstavljalo enigmu, jer masivnije zvezde brže evoluiraju.</s><s>Međutim, detaljnim analizama je utvrđeno da je A zvezda u početku imala masu 2,5 masa Sunca, a B komponenta 2,8, te da je tokom evolucije sekundarna komponenta odbacila svoje spoljašnje slojeve, koje je delimično preuzela A zvezda, a materijal mase oko 0,8 masa Sunca je izgubljen.</s>

<s>Algol A i B su čine blizak dvojni sistem (udaljeni su svega 0,05 AJ
), a ravan u kojoj se kreću je nagnuta na pravac posmatranja pod uglom od 82°, tako da se zvezde samo delimično zaklanjaju, posmatrano sa Zemlje.</s><s>Međutim, kako je luminoznost Algola B samo 3 puta veća od luminoznosti Sunca, to je dovoljno za navedenu promenu magnitude.</s>

<s>Tercijarna komponenta</s>

<s>Treća komponenta, Algol C, je otkrivena kada je ustanovljeno da se period između dva primarna minimuma menja sa vremenom.</s><s>Ustanovljeno je da je period ove varijacije oko 680 dana.</s><s>Ruski astronom Aristarh Belopolski je 1906. godine potvrdio postojanje Algola C kada je ustanovio da varijacije u spektralnim linijama Algola koje potiču od promene u radijalnoj brzini takođe imaju period od 1,862 godine superponiran na osnovni period od 2,867 dana.</s>

<s>Algol C je zvezda magnitude 12,5, spektralne klase A7m.</s><s>Mase 1,8 Sunčevih masa, Algol C se nalazi na približno 3 AJ od Algola A i B, što — posmatrano sa Zemlje — nikad ne iznosi više od 0”,1, zbog čega se ne može razlučiti vizuelnim metodama.</s>

<s>Vidi još 
 Spisak zvezda po sjaju</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura</s>

<s>Spoljašnje veze</s>

<s>Skripta za računanje vremena minimuma sjaja Algola na sajt Sky & Telescope
 Algol u SIMBAD bazi podataka
 Algol, demonska zvezda (Earthsky Communications Inc.), uključuje i animaciju koja pokazuje nastanak primarnog i sekundarnog minimuma.</s><s>Did the ancient egyptians record the period of the eclipsing binary Algol - the Raging one? (arXiv:1204.6206)</s>

<s>Zvijezde
Perzej (zviježđe)</s>

