Caradoc
<s>Caradoc (sa brojnim varijantama; Carahues, Carodac, Carodas, Carodoc, Carrado, Cradoc, Craddoc,Karadost, Kardos, Karaduz, Karodas) je ime više različitih ličnosti iz legende o Kralju Arthuru.</s>

<s>U jednoj od verzija legende Caradoc je velški kralj, koji je zauzeo Irsku i oženio kraljevu kćer, sa kojom je imao dvoje djece; Meriadoca i Orwena.</s><s>Kako je stario postajao je sve boležljiviji, pa je sve više vladarskih ovlasti prepustio svom bratu Griffinu, zadržavajući za sebe samo ceremonijalnu titulu.</s><s>Častohlepnom Griffinu se toliko omilio tron, da je ubio Caradoca u lovu.</s><s>Meriodoc je pobjegao na Arthurov dvor, da bi se kasnije vratio u domovinu i osvetio Griffinu.</s>

<s>Caradoc je bio i jedan od Arthurovih vitezova, znan kao Catelov sin.</s>

<s>U jednoj varijanti Caradoc je predstavljen kao kralj Nanta i Vana i muž Arthurove nećakinje Ysave.</s><s>Njegova lijepa supruga vara ga sa čarobnjakom Elïavrésom.</s><s>Kako bi što više vremena provodio sa Ysave i prikrio preljub, Elïavrés je začarao Caradoca tako da je mislio da vodi ljubav sa ženom dok je u stvari bludničio sa kojekakvim životinjama.</s><s>Ysave je zanijela sa Elïavrésom i rodila sina, kog je suprug Caradoc, ništa ne sumnjajući prihvatio kao svog legitimnog nasljednika i nazvao - Caradoc.</s><s>Kad je odrastao mladi Caradoc postao je Arthurov vitez, tek tad je ocu otkrio pravu istinu.</s><s>Ovaj je na to zatvorio svoju ženu i čarobnjaka Elïavrésa, kog je uz to prisilio da se pari sa istim životinjama koje je on podmetao njemu dok je bio začaran.</s>

<s>Caradoc je i vitez kog je savladao u boju Branor Smeđi, nakon što mu je on oteo djevojku.</s>

<s>U pseudohistorijskom djelu Jean d'Outremeusa - Ly Myreur des Histors, Caradoc je bretanjski kralj i Lancelotov vazal.</s><s>On se nakon Arthurove smrti pridružio Lancelotu u invaziji na Britaniju, gdje je smaknuo Guineveru i porazio Mordreda.</s>

<s>Caradoc se kao vitez Kralja Arthura prvi put pojavljuje u poemi Roberta Biketa - Lai du cor, ali je najpoznatiji onaj kog je opisao Chrétien de Troyes u prvom nastavku svog Percivala - Livre de Caradoc.</s>

<s>Njegov Caradoc je nasljednik kralja Caradoca od Nanta, ali je zapravo dijete kog je njegova žena Ysave začela sa čarobnjakom Elïavrésom.</s><s>Kao istaknuti vitez na Arthurovom dvoru prihvatio je izazov tajanstvenog stranca da zaigra morbidnu igru po vlastitu glavu.</s><s>Ta igra se odvijala tako da jedan drugog udari u glavu, onaj koji ostane na nogama je pobjednik i može mačem odsjeći glavu protivniku.</s><s>U prvom krugu - Caradoc je ostao na nogama i odsjekao glavu svog suparnika, ali je ovaj pažljivo pokupio svoju odrezanu glavu i ponovo si je namjestio kao da se ništa nije dogodilo.</s><s>Kad je u drugom krugu došao red na stranca da odsječe glavu Caradocu, on to nije učinio, već se predstavio kao njegov pravi otac - Elïavrés.</s>

<s>Caradoc je stekao reputaciju najboljeg Arthurovog viteza nakon niza junačkih djela, uključujući spašavanje djevojke Guignier iz ruku viteza Alardina.</s><s>Pored toga ostao je zapamćen po kažnjavanju vlastitih roditelja, majku je zatvorio u toranj, a čarobnjaka Elïavrésa je svakodnevno javno ponižavao.</s><s>Iz osvete je Elïavrés bacio čaroliju na Caradoca, tako da mu je zaljepio smrtonosnu zmiju na ruku.</s><s>Guignier i njen brat Cador pomogli su mu da izbjegne smrt, tako što ju je Guignier namamila da krene na nju, kad se skinula sa Caradoca i krenula prema njoj, uspjeli su je ubiti.</s>

<s>Nadimak briefbras (kratkoruki) stekao je nakon epizode sa pripijenom zmijom, zbog čega mu je ruka postala nešto kraća.</s>

<s>U velškoj verziji legende Caradog je nasljednik vladara Kraljevine Gwent i predak dinastije Morgannwg.</s><s>Živio je tokom 5. vijeka, žena mu je bila Tegau Eufron,  otac Llŷr Marini i  sin Meuric.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Caradoc na portalu Nightbringer</s>

<s>Arturijanski likovi
Arturijanske legende</s>

