Adam Žigmund Domjanić
<s>Adam Žigmund Domjanić (oko 1660. - 1717.) hrvatski plemić, vojnik i književnik.</s>

<s>Istakao se u borbama protiv Turaka i stoga je 1712. izabran da za izbivanja bana I. Pálffyja upravlja javnim poslovima Hrvatske.</s>

<s>Autor je kronostihova, kronograma i pjesmica što ih je posvetio »časti Velike Majke Bistričke«, no nije jasno da li je ta zbirka bila napisana hrvatskim ili latinskim jezikom i da li je ikad bila tiskana.</s>

<s>Iz prijateljske povezanosti s Pavlom Ritterom Vitezovićem, čijem je kulturnom krugu Adam Žigmund Domjanić pripadao, sačuvana je jedna njegova latinska pjesnička poslanica (NSB u Zagrebu, Zbirka rijetkosti, sign.</s><s>R 6683).</s><s>To su latinski utješni stihovi refleksivna sadržaja, kojima on 1710.</s><s>Vitezoviću, »prognaniku u Beču« čestita Božić i Novu godinu.</s>

<s>Na nju je upozorio njegov potomak, pjesnik Dragutin Domjanić dva stoljeća nakon nastanka, odabravši nekoliko njezinih stihova kao motto svoje zbirke "Pjesme" (Zagreb, 1909).</s>

<s>Literatura
Ivo Kalinski: Poetika i jezik kajkavskih pjesama Dragutina Domjanića, Zagreb, 1988., str. 8–10, 65</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Adam Žigmund Domjanić na Wikicitatu</s>

<s>Hrvatski pjesnici
Hrvatski pjesnici 17. stoljeća
Biografije, Zagreb</s>

