Heinz Guderian
<s>Hajnc Vilhelm Guderijan (; Kulm, 17. jun 1888 — Schwangau, 14. maj 1954) je bio vojni teoretičar i general u nemačkoj armiji tokom Drugog svetskog rata.</s><s>Organizacija i komandovanje nemačkim oklopnim divizijama bazirali su se na njegovim delima od koji je svakako najpoznatija knjiga „Pažnja!</s><s>Tenkovi!“ (Achtung!</s><s>Panzer!).</s><s>Tokom svoje vojne karijere bio je na položajima komandanta oklopnog korpusa, komandanta oklopne armije, Generalnog inspektora oklopnih snaga i Načelnika Generalštaba kopnene vojske.</s>

<s>Biografija</s>

<s>Guderijan je rođen u Pruskoj, u gradiću Kulm, koji se danas nalazi unutar poljskih granica.</s><s>Od 1901. god 1907. godine pohađao je mnoge vojne škole.</s><s>Stupio je u armiju 1907. godine kao oficirski kandidat () i to u 10.</s><s>Hanoverski lovački bataljon kojim je komandovao njegov otac.</s><s>1. oktobra 1913. godine oženio se sa Margaret Gorne sa kojom je imao dva sina.</s>

<s>1911. godine Guderijan je pristupio 3. telegrafskom bataljonu roda veze.</s>

<s>Prvi svetski rat 
Tokom Prvog svetskog rata služio je kao vezista u generalštabu.</s><s>Posle rata Guderijan je ostao u sastavu nove, reformisane nemačke vojske Rajhsvera (Reichswehr) koja je prema uslovima Versajskog mirovnog sporazuma bila ograničena na 100.000 ljudi, gde se specijalizovao za oklopne jedinice.</s><s>Kako je tečno govorio engleski i francuski jezik bio je pod značajnim uticajem tadašnjih teoretičara upotrebe oklopnih snaga Dž.</s><s>F. C. Filera i B. H. Lidl Harta čija dela je preveo na nemački jezik.</s><s>U svojoj knjizi Achtung!</s><s>Panzer!, napisanoj 1936-37. godine.</s><s>Guderijan je objasnio svoju teoriju o ulozi oklopnih snaga i avijacije u modernom ratovanju.</s><s>Oklopne jedinice koje je stvorio i koje su se borile u skladu sa principima blickriga, predstavljale su osnovu nemačke vojne moći tokom Drugog svetskog rata.</s>

<s>Drugi svetski rat</s>

<s>Tokom napada na Poljsku i na Francusku Guderijan je komandovao XIX armijskim korpusom.</s><s>Lično je komandovao napadom nemačkih oklopnih jedinica koje su probile francusku liniju odbrane kod Sedana.</s><s>Njegove oklopne jedinice predvodile su tzv. „trku do obale“ kojom je završeno opkoljavanje glavnine savezničkih snaga u Francuskoj.</s><s>U napadu na SSSR komandovao je Oklopnom grupom „Guderijan“ koja je od 5. oktobra 1941. godine preimenovana u Drugu oklopnu armiju.</s><s>Tokom operacije „Barbarosa“ oklopne jedinice pod njegovom komandom doslovno su se pridržavale doktrine blicrkiga i napredovale su takvom brzinom da je Guderijan ubrzo stekao nadimak „Schneller Heinz“ (brzi Hajnc).</s><s>Oklopni klin kojim je on komandovao u rekordnom vremenu je zauzeo Smolensk i spremao se za nastupanje prema Moskvi kada mu je naređeno da promeni pravac napredovanja južno ka Kijevu.</s><s>Razrešen je komande 25. decembra 1941. godine zbog nepoštovanja Hitlerovog naređenja o zabrani povlačenja i prebačen je u rezervni sastav Vrhovne komande kopneneih snaga.</s>

<s>Posle nemačkog poraza kod Staljingrada, Guderijan je pozvan u aktivnu službu da bi 1. marta 1943. godine bio imenovan za Glavnog inspektora oklopnih jedinica.</s><s>Njegovo zaduženje bilo je da nadzire proizvodnju tenkova kao i obuku i upotrebu oklopnih jedinica.</s><s>21. jula 1944. godine postao je načelnik Vrhovne komande kopnene vojske.</s><s>Hitler ga je otpustio 28. marta 1945. godine posle svađe zbog neuspelog kontranapada čime se završio dugi period međusobnog neslaganja i netrpeljivosti.</s>

<s>Guderijanovo smenjivanje je usledilo nakon jedne od nadramatičnijih scena koja se ikada odigrala u Rajhskancelariji.</s><s>Rekonstrukcija događaja izvedena je uglavnom na osnovu Guderijanovih memoara „Vođa tenkova“.</s>

<s>Hitlerova uobičajena podnevna konferencija počela je prilično mirno, iako je povremeno na površinu izbijalo jedva prikrivena netrpeljivost između učesnika.</s><s>Guderijan je Hitleru dostavio memorandum u kome je objasnio da je 23. marta propao napad 9. armije, pod komadnom generala Teodora Busea na Kistrin, propao zbog nedostatka artiljerijske municije.</s><s>Hitleru se nije svideo ne samo Guderijanov ton no ni njegov pokušaj da opravda 9. armiju, a posebno generala Busea.</s><s>Okomio se na Busea kao jedinog krivca za sve i naredio da Buse dođe na sastanak i podnese kompletan izveštaj.</s>

<s>Kao što je i bilo uobičajeno, sastanku su prisustvovali svi Hitlerovi vojni savetnici.</s><s>Pored Guderijana i Busea tu su bili načelnik štaba Vrhovne komande Vermahta feldmaršal Vilhelm Kajtel, načelnik operativnog odeljenja Alfred Jodl, Firerov ađutant, načelnik personalnog odeljenja general Vilhelm Burgdorf i još neki visoki oficiri i razni pomoćnici.</s><s>Hitler je nekoliko minuta slušao opšti izveštaj o situaciji, a onda je pozvao generala Busea da podnese svoj izveštaj.</s><s>Buse je počeo svoje izlaganje kratkim prikazom organizacije napada i snaga koje su u njemu učestvovale.</s><s>Na [Hitleru se ubrzo videlo da mu je to dosadno, a onda je odjednom prekinuo Busea.</s><s>„Zašto je napad propao?“, i odmah je bez zadržavanja odgovorio na sopstveno pitanje, „Zbog nesposobnosti!</s><s>Zbog nemara!“ Zasuo je uvredama Busea, Guderijana, i celu Vrhovnu komadu.</s><s>Svi su bili nesposobni.</s><s>„Napad na Kistrin je izvršen, vikao je, bez odgovarajuće artiljerijske pripreme!“ Zatim se okrenuo Guderijanu.</s><s>„Ako Buse nije imao dovoljno municije, kao što tvrdite, zašto mu niste dopremili više?“</s>

<s>Nekoliko trenutaka je vladala potpuna tišina a onda je Guderijan počeo tihoda govori: „Već sam Vam objasnio da ...“ Hitler ga je prekinuo pokretom ruke: „Objašnjenja!</s><s>Izgovori!</s><s>To je sve što od Vas mogu čuti.</s><s>U redu!</s><s>Onda nam Vi objasnite ko nas je izdao kod Kistrina, vojnici ili Buse?!“ Tada je Guderijan planuo: „Glupost!!</s><s>To je najobičnija glupost!!“ Tim rečima je doslovno pljunuo na Hitlera.</s><s>Besan, tamnocrven u licu, sipao je rečenice kao rafale.</s><s>Buse nije kriv!</s><s>To sam Vam već jednom rekao!!</s><s>On je samo izvršio naređenje!</s><s>Upotrebio je svu municiju kojom je raspolagao!</s><s>Sve što je imao!!</s><s>Bes je provalio iz Guderijana kao oluja.</s><s>Borio se da nađe prave reči.</s><s>„A Vi tvrdite da su za poraz krivi vojnici - pogledajte koliko ih je poginulo!!“, urlao je.</s><s>„Pogledajte gubitke!</s><s>Vojnici su izvršili svoju dužnost!</s><s>Njihova spremnost da se žrtvuju je dokaz za to!“</s>

<s>Hitler mu je odgovorio, takođe urlajući: „Nisu izvršili zadatak!</s><s>Nisu izvršili zadatak!!“</s>

<s>Guderijanovo lice je poprimilo ljubičastu boju, vikao je koliko ga je grlo nosilo: „Moram Vas zamoliti ... moram Vas zamoliti da više ne optužujete ni Busea ni njegove trupe!!“</s>

<s>Obojica su bila nesposobna za bilo kakvu normalnu raspravu, ali nisu hteli da prestanu.</s><s>Okrenuti jedan ka drugom, Guderijan i Hitler, upustili su se u tako žestoku i strašnu svađu da su ostali oficiri i ađutanti stajali kao oduzeti, ukočeni od šoka.</s><s>Hitler, psujući Generalštab, nazivao ih je „beskičmenjacima“, „idiotima“ i „kretenima“!</s><s>Neprestano su ga „varali“, „pogrešno ga informisali i „podvaljivali“ mu.</s><s>„Da li ga je general-major Rajnhard Gelen“ „u svojoj obaveštajnoj proceni pogrešno informisao o sovjetskim snagama?“ „Nije!“, odgovorio je Guderijan.</s><s>„Gelen je budala!“, uzvratio je Hitler.</s><s>„A šta je sa onih 18 divizija koje se, odsečene još uvek nalaze u baltičkim zemljama, u Kurlandiji?“ „Ko Vas je prevario u vezi sa njima?“, vikao je Guderijan.</s><s>„I kad konačno nameravate da povučete tu armiju iz Kurlandije?!“</s>

<s>Sukob je bio toliko žestok i bučan da se niko nije mogao setiti kako je tačno tekla svađa.</s><s>General Buse, bez svoje krivice povod sukoba, je posle rata rekao: Bili smo kao paralisani.</s><s>Nismo mogli verovatoi da se sve to zaista događa.</s>

<s>Jodl]je bio prvi koji je došao k sebi.</s><s>Zgrabio je zajapurenog Guderijana za ruku i zamolio ga: „Molim Vas, molim Vas, smirite se!“ Odvukao je Guderijana u stranu.</s><s>Kajtel i Burgdorf počeli su da se vrzmaju oko Hitlera koji se, iscrpljen, srušio na stolicu.</s><s>Užasnut Guderijanov ađutant, baron Frajtag fon Loringhofen, ubeđen da će njegov pretpostavljeni biti uhapšen ako ga smesta ne izvede iz prostorije, otrčao je napolje, nazvao general-majora Hansa Krebsa, Guderijanovog načelnika štaba u Cosenu i isprišao mu šta se dogodilo.</s><s>Fon Loringhofen je zamolio Krebsa da nazove Guderijana pod izgovorom da su stigle hitne vesti sa fronta i da govori sa njim dok se general ne smiri.</s><s>Guderijan je nakon mnogo nagovaranja pristao da izađe iz sobe za konferencije.</s><s>Krebs je uspeo da zaokupira Guderijanovu pažnju punih 15-ak minuta, a za to vreme je načelnik šatab Vrhovne komande kopnene vojske potpuno ovladao svojim emocijama.</s>

<s>Tokom tog predaha smirio se i Hitler.</s><s>Kad se Guderijan vratio, Hitler je vodio konferenciju kao da se ništa nije dogodilo.</s><s>Kad je video da se Guderijan vratio Firer je naredio da se svi iz prostorije udalje osim Kajtela i Guderijana.</s><s>Kad su ostali sami, Hitler je hladno rekao: „Generale Guderijan vaše zdravstveno stalje zahteva da smesta uzmete 6 nedelja bolesničkog odsustva“.</s><s>Guderijan je odgovio: „Otići ću“.</s><s>Međutim, za Hitlera stvar još uvek nije bila završena, i zamolio je Guderijana da ostane do kraja konferencije.</s><s>Sastanak je zavrešen tek kroz nekoliko časova, a za to vreme Hitler je postao skoro srdačan: „Molim Vas učinite sve da što pre ozdravite.</s><s>Za 6 nedelja situacija će verovatno postati kritična, i tada ćete mi biti potrebni.</s><s>Kuda namearavte da odete?''“ I Kajtela je to interesovalo.</s><s>Ta iznenadna briga za njegovo zdravlje se Guderijanu učinila sumnjivom te je razborito odlučio da ne otkriva svoje planove.</s><s>Izvinio se i udaljio se brzo iz Kancelarije Rajha.</s><s>Tako je Guderija smenjen.</s><s>Tvorac nove taktike upotrebe oklopnih snaga, poslednje veliko ime među Hitlerovim oficirima, napusto je komandni položaj a s njim je definitivno nestao i poslednji trag zdravog rasuđiavnja u nemačkoj Vrhovnoj komandi.</s><s>Nasledio ga je general-major Hans Krebs.</s>

<s>Guderija je nakon ovoga otputovao sa suprugom u jedan sanataorijum u blizini Minhena, gde je mogao da pregleda svoje bolesno srce i da dobije neophodne lekove, a zatim se spremao da ode u jedini još uvek preeostali mirni deo Nemačke, u južnu Bavrsku).</s><s>U tom delu zemlje nije bilo ničeg osim vojnih bolnica, domova za oporavak, penzionisanih ili smenjenih oficira i evakisanih državnih funkcionera sa njihovim državnim aparatom.</s>

<s>Posle rata 
Uprkos protestima sovjetske i poljske vlade Guderijan nije optužen za ratne zločine tokom Nirnberškog procesa zato što se smatralo da su njegovi postupci bili u skladu sa međunarodnim pravilima ratovanja.</s><s>Najozbiljniji incident vezan za ovog generala odigrao se tokom bitke kod Vizne u Poljskoj, kada je Guderijan zapretio poljskom komandantu da će streljati zarobljene poljske vojnike ukoliko ne naredi preostalom delu jedinice da se preda.</s><s>Iako je poljska vlada zahtevala da se ovakav postupak tretira kao ratni zločin na zapadu je preovladalo mišljenje da je u pitanju bio najobičniji bezopasni blef.</s><s>Guderijan je takođe prihvatio na poklon od Hitlera imanje u Poljskoj u oblasti Vartegau dok su njegovi vlasnici izbačeni sa poseda.</s><s>Prilikom penzionisanja 1942. god.</s><s>Hitler mu je poklonio i značajnu sumu novca.</s>

<s>Njegov sin, Hajnc Ginter Guderijan postao je istaknuti general Bundesvera, a kasnije i NATO-a.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Njemački vojskovođe
Njemački vojni pisci</s>

