Pokondirena tikva (opera)
<s>Pokondirena tikva, komična opera u tri čina Mihovila Logara napisana 1956. godine povodom 150-godišnjice rođenja i 100-godišnjice smrti Jovana Sterije Popovića.</s>

<s>Libreto 
Hugo Klajn prema istoimenoj komediji Jovana Sterije Popovića</s>

<s>Praizvedba 
19. oktobar 1956., Beograd u Narodnom pozorištu.</s>

<s>Likovi i uloge</s>

<s>Sadržaj 
NB Dato prema klavirskom izvodu opere u izdanju Saveza kompozitora Jugoslavije</s>

<s>I čin 
U jednom zabačenom provincijskom mestancu u kući Feme, udovice nedavno preminulog čizmara, velika je halabuka: sluge, među kojima se ističu lepuškasta Ančica i prevejani šegrt Jovan, iznose iz stana stari nameštaj i unose novi.</s><s>Sluge komentarišu razlog ovoj promeni i primećuju da je gazdarica Fema odjednom počela da „tera modu“.</s><s>Dolazak Feme očigledno potvrđuje sve glasine, jer ona, u našušurenoj haljini, s ogledalom u jednoj i zvoncetom u drugoj ruci, počinje da daje lekcije dobrog ponašanja ne samo priprostoj služinčadi, već, pre svega, i svojoj kćeri Evici.</s><s>Svi ti naopaki saveti sadržani su u njenoj „ariji sa zvoncetom“.</s><s>Fema je otmena dama, „nobles“, i zato samo
kiti se i beli,
i trinkelte deli,
i ‘aljine bira,
i kosu frizira,
dok je Evica „prava krava i glupa ćupa“, koja ne zna „praviti komplimente, primati prezente, francuski parlirati i s kurmaherom špacirati“.</s><s>Ona, majka, mora svoju kćer iz osnova „reparirati“.</s><s>Na ovo mahnitanje pokondirene čizmarice nailazi kalfa Vasilije, Evičin verenik, koji svojom jednostavnošću i neposrednošću izaziva kod buduće tašte takav bes, da mladić mora da beži ostavljajući u kući nesrećnu, ali nepokolebljivu Evicu.</s>

<s>Glavni Femin učitelj u „noblesu“ je čankoliza Sara koja je nekada bila kod otmene gospode i koja pre svake lekcije izdiktira bogat niz jela, koja Fema treba da joj servira kao nagradu.</s><s>Sara ne upućuje Femu samo u ponašanje i oblačenje, već uzima i ulogu provodadžike.</s><s>Ona je za Evicu našla otmenog muža, pravog „filozofa“.</s><s>Fema je oduševljena, jer će sad pred njom komšinice puziti i pucati od jeda.</s><s>Svoje nakaradno znanje francuskog jezika želi Fema da prenese i na Evicu.</s><s>Ali devojka ostaje nesalomiva, naročito kada čuje da neće smeti da pođe za svog Vasilija, nego za nekog filozofa, koga joj je majka namenila.</s>

<s>Kad nije mogla da „pofrancuzi“ ćerku, Fema pokušava da to učini sa slugom Jovanom.</s><s>Ona se trudi da mu ulije u glavu iskrivljene francuske reči i da ga obuče u lakejsku livreju.</s><s>Jovan ne pristaje da bude „pedinter“, ni kada ga gazdarica želi da podmiti novcem, ali se pokoleba kada mu ona obeća da će mu dati Ančicu za ženu.</s>

<s>Ančica je veći šeret od Jovana.</s><s>Ona je za nagradu spremna majstoricu da oslovljava kao „milostivu gospoju“ i da joj otkrije tajnu kako se „noblese“ zabavljaju, udaraju u fortepijano i nose „šteker“.</s><s>Fema će zasada mesto u pijano udarati u „drombulju“, a mesto štekera nosiće naočare svog pokojnog muža.</s>

<s>U svojoj ponesenosti i uspaljenosti, Fema se ne osvrće na svoga brata Mitra koji se zgražava zbog promena kod nje i u kući.</s><s>Ančica objašnjava Mitru prve posledice Feminog ludovanja: majka ne dopušta kćeri da pođe za Vasilija, već hoće da je uda za filozofa.</s><s>Međutim, ni Mitar nije naklonjen toj vezi Evice sa Vasilijem, jer je ovaj puki siromah.</s><s>Kao dokaz „novog stanja“ u kući se pojavi odnekud Jovan u drečavoj livreji.</s><s>To je za Mitra previše, te beži iz lude kuće glavom bez obzira.</s>

<s>Evici ne ostaje ništa drugo, nego da se požali svom Vasiliju na namere njene majke da je uda za drugog.</s><s>Vasilije je tužan, ali u njemu tinja iskra nade.</s><s>On je kupio loz, na koji će sigurno dobiti premiju, jer je njegove brojeve sastavljao po brojevima poljubaca, koje mu je Evica u snu dala.</s><s>Maštanje verenika o lepšoj budućnosti brutalno prekida Fema.</s>

<s>II čin 
Seoski mladići i devojke toliko navaljuju da vide preuređen dom pokojnog čizmara da Jovan i Ančica jedva uspevaju da ih odagnaju.</s><s>Odmah zatim održava se čas francuskog jezika, koji „nobles“ Fema daje „pedinteru“ Jovanu.</s><s>Fema izopačeno izgovara reči, a Jovan ih pritom još više izopačuje.</s>

<s>Sara dovodi kandidata za ženidbu, „filozofa“ Ružičića, varalicu i opsenara, izelicu i gurmana.</s><s>Da bi na Femu ostavio što veći utisak, on se koristi citatima iz opskurne literature na starom crkvenom „slavenoserpskom“ jeziku, nerazumljivom za proste ljude.</s><s>U svojim tiradama, „filozof“ kudi bedno svakodnevno zanimanje, a uzdiže svoje stihotvorstvo.</s><s>Dolazi do upoznavanja sa Evicom koja se prostosrdačnom naivnošću i nehotice naruga Ružičićevoj nadmenosti.</s><s>Ali, kada filozof počne da prokazuje svoje moći zastrašujućim alegorijama, tvrdeći da na samu reč pesnikovu mogu najstrašnije nemani proizaći i svakog uništiti, Evica užasnuta pobegne od prosioca.</s>

<s>Ružičić se požali Sari na Evičino držanje, kako on ne želi nju da uzme za ženu, jer je „u pauna Juno pretvorila Helenu“.</s><s>Sara se naljuti i izgrdi nadmenog filozofa, koga nikako ne uspeva da udomi.</s><s>Ružičić, uvređen, hoće da napusti kuću, ali kada mu Sara spomene bogati ručak štoga je Fema dala spremiti, pesnik se predomisli i zapeva zanosnu slavopojku trbuhu koji je toliko svemoćan da
goni gladnog pevati,
goni stihe praviti,
s njega mnoge devojke
za starkelje polaze,
s njega lepi mladići
babuskere uzimlju.</s><s>Ovaj poslednji pesnički motiv natera Saru na pomisao da Ružičića oženi samom Femom.</s><s>Pesnik je takvim predlogom najpre revoltiran, ali ipak velikodušno pristaje, kada se seti da bi Fema mogla da štampa njegova dela.</s><s>Čim Sara saopšti Femi pesnikovu odluku, ova pada u nesvest, očigledno lažnu jer se u njoj zaboravi i upućuje Saru, gde će naći kapljice koje će je vratiti svesti.</s><s>Došavši sebi, Fema gotovo pomahnita od sreće.</s><s>Kako li će sad tek puziti komšinice, ćiftinice i krpinice pred „gospojom filozoficom“!</s><s>Na Sarino nagovaranje, Fema preda mladoženji poklon – sat i burmuticu svog muža – i kod tog svečanog čina veridbe kleči pred pesnikom kao „pred Jovišem Leda“.</s>

<s>Pesnik, međutim, ostaje u nedoumici, šta da uradi s darovima.</s><s>Jovan, koji na pesnikov slavenoserpski jezik odgovara iskvarenim slovačkim, pristaje da sar i burmuticu založi negde za deset forinti.</s><s>Pritom u burmutici nađe loz, koji mu Ružičić velikodušno daje kao nagradu za uslugu.</s><s>Čin se završava svečanom večerom.</s>

<s>III čin 
Zalivajući u bašti cveće, Ančica nas u jednoj arijeti podseća na sve vidove pokondirenosti svoje gazdarice Feme i na svoju naklonost prema Jovanu.</s>

<s>Evica sačeka Vasilija koji razdragan dolazi i obasipa je poljupcima sav srećan.</s><s>Jedva uspeva da saopšti da je dobio premiju – dvanaest hiljada forinti!</s><s>Njegov se loz nalazi na čuvanju kod Evice koja hita u kuću da ga donese.</s><s>Ali, avaj, Fema je dala na dar filozofu burmuticu u kojoj se nalazi loz!</s><s>Vasilije je utučen i besan.</s><s>Evica se doseti kako će doći do burmutice.</s><s>Učiniće kao da se zaljubula u pesnika, pa će mu izmamiti dragocenu burmuticu.</s><s>Filozof nailazi i Evičina igra lako uspeva.</s><s>Kad ona zatraži burmuticu, Ružičić kaže da je netragom nestala.</s><s>On se rešio da ipak za ženu uzme Helenu, a ne Hekubu, kćer, a ne majku.</s>

<s>U nezgodan čas nailazi Fema, o kojoj filozof, zanesen Evičinim čarima, govori kao o rugobi koja izgleda „kao da dvadeseto dete doji“.</s><s>Femu ova uvreda užasno razbesni.</s><s>Toliko se istrošila i ponizila, pa sad i ovu porugu da dočeka!</s><s>Usred najžešćeg sukoba „noblese“ sa „filozofom“ nailazi Mitar koji sarkastičnom duhovitošću razgolićuje ponesenost pomodarki.</s><s>Zatim se obraća Femi, teražeći računa o njenom rasipanju imanja pokojnog muža, jer su se muževljeva burmutica i sat našli u zalogu.</s><s>Jovan mora da prizna da mu je te stvari dao filozof da ih založi.</s><s>Ružičić uzalud pokušava da pesničkim uzletima zabašuri prevaru.</s><s>Evica se jako obraduje kad ugleda burmuticu, ali u njoj nema loza!</s><s>U kritičnom trenutku Jovan pokazuje loz kojimu je Ružičić poklonio i predaje ga srećnim mladencima.</s><s>Sada će i Mitar pristati na njihovo venčanje.</s><s>Ali, pre toga treba raščistiti stvar sa Ružičićem.</s><s>Mitar se odjednom seti ko je taj „filozof“ – trgovački kalfa koji je u dućanu načinio štetu i zatim pobegao na „nauke“.</s><s>A Sara?</s><s>I nje se Mitar seća.</s><s>Bila je kuvarica kod nekog grofa.</s><s>Kada sve to sazna, Fema je razočarana, poražena i – najzad – opamećena.</s><s>Svi ostali ukućani srećni očekuju veliko veselje u budućem mirnom i smernom životu.</s>

<s>Vidi još 
 Pokondirena tikva  komedija Jovana Sterije Popovića iz 1838. godine.</s><s>Pokondirena tikva (TV film iz 1981)
 Pokondirena tikva (TV film iz 1986)
 Pokondirena tikva (TV film iz 1997)</s>

<s>Opere 1956.</s><s>Srpske opere</s>

