Nakovanj
<s>‎Nakovanj je priručna alatka.</s><s>Sastoji se od teškog masivnog bloka stene ili ‎metala.</s><s>Koristi se pri obradi predmeta uz pomoć čekića ili dleta. ‎Nakovnji se koriste od kasnog neolita od strane zanatlija koji su obrađivali ‎metal, ali je ovaj alat korišćen i mnogo ranije, prvensteveno za obradu kamena.‎</s>

<s>Postoje različiti tipovi nakovanja, u zavisnosti od potreba različitih zanatlija. ‎Tipičan nakovanj metalaca ima ravno lice na kojem se oblikuje metal, mekši ‎zadnji deo za deljanje i rog sa prednje strane za savijanje metala.</s><s>Neki nakovnji ‎imaju i rep.</s><s>Većina nakovanja iz poslednja dva veka imaju i po dve rupe na licu, ‎koje služe za umetanje raznoraznog alata, a poneki i više takvih rupa kako bi se ‎zadovoljila potreba za različitim tipovima alatki.‎</s>

<s>Nakovanj se često spominjao u drevnim grčkim i ‎‎egipatskim spisima, uključujući tu i radove Homera (8.vek ‎pre Hrista).</s><s>Nakovnji su bili usavršeni tokom srednjeg veka kada je obrada gvožđa bila uobičajena praksa. ‎</s>

<s>Nakovnji su se koristili kao perkusionistički instrumenti u nekoliko ‎poznatih muzičkih kompozicija, uključujući Verdijevu (Trovatore) (1853), ‎Vagnerovu (Das Rheingold) (1854), temu iz filma Terminator, i komade Lilija ‎‎(Lully).</s><s>Postoje i barem dve poznate kompozicije pod imenom Nakovanj polka , ‎jedna je od Alberta Parlova (Albert Parlow), a druga od Štrausa (u kojoj ‎perkusionista tradicionalno nosi kožnu kecelju kovača).‎</s>

<s>Vidi još 
 obrada metala‎
 gvožđe‎
 čelik‎
 kovač</s>

<s>Alat
Obrada metala</s>

