Stephen Roche
<s>Stiven Rouč (; 28. novembar 1959). je bivši irski profesionalni biciklista u periodu od 1981. do 1993.</s><s>Najveći uspeh ostvario je 1987. godine kada je osvojio Tur de Frans, Điro d’Italiju i svetsko prvenstvo.</s><s>Ostvario je 58 pobeda u karijeri, ali je većina pod znakom pitanja jer je optužen za doping.</s>

<s>Amaterska karijera</s>

<s>Kao amater, počeo je da se takmiči 1977. godine, kada je osvojio irski juniorsko nacionalno prvenstvo, a 1979. je postao najmlađi vozač ikada koji je osvojio trku Ras.</s><s>Iste godine osvojio je i nacionalno prvenstvo u sajklo krosu.</s><s>1980. godine, pridružio se amaterskom timu u Parizu da bi se spremio za Olimpijske igre u Moskvi.</s><s>Osvojio je Pariz—Rube za amatere, a sportski direktor mu je rekao da bi ga poslali nazad u Irsku da nije pobedio.</s><s>Kasnije tokom godine završio je drugi na trci Pariz—Nant i na amaterskom nacionalnom prvenstvu.</s><s>Na Olimpijskim igrama završio je na 45 mestu.</s>

<s>Profesionalna karijera</s>

<s>Profesionalac je postao 1981. godine i prvu profesionalnu pobedu ostvario je pobedivši Bernara Inoa na turu Korzike.</s><s>Mesec dana kasnije osvojio je trku Pariz—Nica i jedini je novi profesionalac koji je osvojio Pariz—Nicu.</s><s>Do kraja sezone ostvario je još nekoliko pobeda, uključujući i etapu na turu Avenir.</s><s>1982. nije ostvario nijednu pobedu, a najbolji rezultat bilo mu je drugo mesto na Amstelovoj zlatnoj trci.</s>

<s>1983. je bila uspešnija, završio je drugi na Kriterijumu Internacional i na trkama u Grenoblu i Žugonu, nakon čega je osvojio Tur Romandije i gran pri Valone.</s><s>1983. je vozio svoj prvi Tur de Frans i završio ga je na 13 mestu.</s><s>Na kraju sezone završio je treći na svetskom prvenstvu i osvojio je trku Pariz—Burgos.</s>

<s>Prvu pobedu 1984. ostvario je na trci Subida Arate, zatim je osvojio drugo mesto na trci u Bristolu i na Turu Mediterana.</s><s>Na Pariz—Nici je osvojio etapu i završio je na drugom mestu u generalnom plasmanu.</s><s>Kriterijum Internacional je završio na trećem mestu, nakon čega je osvojio Tur Romandije.</s><s>Tur de Frans završio je na 25 mestu.</s>

<s>1985. počeo je na Turu Irske, gde je osvojio dve etape.</s><s>Na trci u Korku i trci Šest dana Dortmunda završio je treći, a na trci u Dablinu i na Šest dana Pariza osvojio je drugo mesto.</s><s>Na Turu Mediterana završio je treći, a na Pariz—Nici opet drugi, uz jednu etapnu pobedu.</s><s>Kasnije je osvojio Kriterijum Internacional, a na Lijež—Bastonj—Liježu završio je treći.</s><s>Pobedio je na dve etape na Kriterijumu Dofine, a zatim je ostvario i prvu pobedu na Tur de Fransu, pobedom na etapi 18.</s><s>U generalnom plasmanu osvojio je treće mesto.</s>

<s>1986.</s><s>Rouč je doživio tešku povredu kolena, koja ga je sprečila da ostvari ijednu pobedu.</s><s>Završio je drugi na etapi 15 na Điru, dok je Tur de Frans završio na 48 mestu.</s>

<s>1987</s>

<s>1987. je bila najuspešnija godina za Rouča.</s><s>Počeo je osvajanjem trke u Dablinu, zatim je osvojio trku Komunikat Valensijana.</s><s>Na Pariz—Nici je pobedio na dve etape i završio četvrti u generalnom plasmanu, dok je na Kriterijumu Internacional završio drugi.</s><s>Osvojio je Tur Romandije po treći put, uz dve etapne pobede.</s><s>Na Điru, Rouč je pobedio na tri etape, uključujući i ekipni hronometar.</s><s>Rouč je, na etapi od Jesola do Sepade, kada je prekršio timsko naređenje i napao u ranom delu etape, sam.</s><s>Iako su ga pri kraju uhvatili, imao je dovoljno snage za kontranapad i da uzme lidersku majicu od suvozača Roberta Visentinija.</s><s>Nakon te etape rečeno je da je jedini vozač koji ne vozi protiv Rouča, njegov radnik Edi Šepers.</s>

<s>Nakon osvajanja Đira, Rouč je bio iscrpljen, ali je bio favorit za Tur de Frans.</s><s>Bernar Ino je završio karijeru, Loran Finjon je bio u lošoj formi, a Greg Lemond povređen.</s>

<s>Tur je imao 25 etapa, što je najviše nakon rata.</s><s>Rouč je počeo trećim mestom na prologu, a zatim je pobedio na drugoj etapi, narednu pobedu ostvario je na desetoj etapi, na 54 kilometara dugom hronometru, na etapi 19 završio je drugi, a na etapi 20, napao je rano, bio u begu nekoliko sati, a uhvatili su ga na zadnjem usponu, tada je napao njegov najbliži rival u generalnom plasmanu, Pedro Delgado.</s><s>Iako je Delgado stekao minut i po prednosti, Rouč je uspio da do kraja uspona smanji na četiri sekunde.</s><s>Nakon etape, Rouču je davat kiseonik.</s><s>Žuta majica je menjala vlasnika nekoliko puta pre nego što je Rouč osvajanjem drugog mesta na 35 kilometara dugom hronometru, na etapi 22, stekao prednost od pola minuta.</s><s>Na kraju, osvojio je Tur 40 sekundi ispred Delgada.</s>

<s>Kasnije te godine, Rouč je osvojio svetsko prvenstvo, postavši drugi vozač koji je osvojio triplu krunu u biciklizmu, posle Edija Merksa.</s><s>Rouč je veliku pomoć imao od zamljaka Šona Kelija, a u sprintu je pobedio Morena Arđentina.</s>

<s>Karijera nakon 1987</s>

<s>Na početku 1988. zadobio je tešku povredu, zbog koje je propustio celu sezonu.</s><s>1989. počeo je osvajanjem trećeg mesta na trci Četiri dana Dankeka, gde je pobedio na jednoj etapi.</s><s>Etapu je osvojio i na Pariz—Nici, gde je osvojio drugo mesto u generalnom plasmanu, što mu je bilo četvrti put da osvaja drugo mesto na Pariz—Nici.</s><s>Na Flandriji je završio na 30 mestu, nakon čega je osvojio Tur Baskijske zemlje.</s><s>Điro je završio na devetom mestu, dok Tur de Frans nije završio zbog povrede.</s>

<s>1990. je ostvario dve pobede, osvojio je kriterijum Calas i četiri dana Dankeka.</s><s>Na Pariz—Nici je osvojio drugo mesto po peti put, dok je Kriterijum Internacional završio na šestom mestu.</s><s>Na Tur de Fransu nije imao uspeha i završio je na 44 mestu u generalnom plasmanu.</s>

<s>1991. pobedio je na trci u Brijudu, na Setimana Katalona i na Kriterijumu Internacional.</s><s>Tur de Frans nije završio.</s><s>Naredne godine je osvojio etapu na Turu i završio je deveti u generalnom plasmanu.</s><s>Zadnju pobedu u karijeri ostvario je u Šatou 1993. godine.</s><s>Zadnji Tur završio je na 13 mestu.</s>

<s>Optužbe za doping</s>

<s>U maju 1990. bivši profesionalac i Roučov suvozač, Pol Kimaž, napisao je knjigu o upotrebi nedozvoljenih sredstava u biciklizmu u kojem je pomenut Rouč.</s><s>U januaru 2000. list Republika, objavio je da je profesor na univerzitetu Ferara optužio je vozače Karera tima, među njima i Rouča, da su koristili EPO, Rouč je negirao optužbe.</s>

<s>U martu 2000. sprovedena je istraga u Italiji, u kojoj su utvrdili da je Rouč koristio EPO 1993. godine, ali se optužba raspala.</s><s>2004. su opet ponovljeni navodi da je koristio doping, ali ni Rouč ni njegovi suvozači nisu bili procesuirani.</s>

<s>Privatni život</s>

<s>Rouč živi na Antibima.</s><s>U biciklizmu je ostao osnivaju kamp u Majorci, učestvovao je u organizaciji trka i bio je povremeni komentator na eurosportu.</s>

<s>Ima četvoro dece, a od žene se razveo 2004.</s><s>Njegov sin Nikolas Rouč je Profesionalni biciklista i dosta je uspešan, mada nema osvojen Grand tur kao njegov otac.</s><s>Stivenov brat, Lorens Rouč je takođe bio profesionalni biciklista, vozio je Tur de Frans 1991. godine.</s>

<s>Roučov nećak, Danijel Martin je takođe uspešni biciklista.</s>

<s>Stiven Rouč je 2008. završio maraton u Njujorku, za 4 sata i 21 minut.</s>

<s>Spoljašnje veze</s>

<s>Profil na biciklističkoj arhivi
 Rouč optužen za doping</s>

<s>Irski biciklisti
Irski olimpijci
Biciklisti na Olimpijskim igrama 1980.</s><s>Svjetski prvaci u biciklizmu
Pobjednici Tour de Francea
Pobjednici Giro d'Italije</s>

