Lizika Jančar
<s>Lizika Jančar — Majda (Maribor, 27. oktobar 1919. – Belo, kod Polhova Graca, 20. mart 1943), student medicine, učesnica Narodnooslobodilačke borbe i narodni heroj Jugoslavije.</s>

<s>Biografija 
Rođena je 27. oktobra 1919. godine u Mariboru.</s><s>Osnovnu školu i gimnaziju završila je u Mariboru.</s><s>Godine 1937, kao đak gimnazije, postala je članica Saveza komunističke omladine Jugoslavije.</s><s>Posle završene gimnatije upisala je studije medicine u Beogradu.</s><s>U revolucionarni radnički pokret uključila se u mariborskoj gimaziji i delovala u radničkom društvu „Vzajemnost“, a kasnije u firmi „Radio“ u Ljubljani.</s>

<s>Od početka rata je radila za Narodnooslobodilački pokret Jugoslavije, prenosila ilegalnu literaturu, vodila intendanturu civilnog sektora i dr. Ona i njen brat Rudi (član KPJ od 1932. godine) preselili su se u Ljubljanu i, po nalogu KPJ, zaposlili se u trgovini radio-aparatima, odakle su radio-materijalom snabdevali Oslobodilački front i NOVJ.</s><s>Članica Komunističke partije Jugoslavije postala je krajem 1941. godine.</s><s>U februaru 1943. otišla je u partizane u Dolomitski partizanski odred, gde je radila kao pomoćni radio-telegrafista.</s>

<s>Dana 17. marta 1943. godine, započela je italijansko-nemačka ofanziva protiv Dolomitskog odreda.</s><s>Prilikom proboja neprijateljskog obruča, Lizika je bila jedna od retkih preživelih iz svoje grupe.</s><s>Sa svojom drugaricom se, nakon proboja 19. marta, sklonila u obližnje seoce Belo da nađu hranu i vezu.</s><s>Tamo su naišle na belogardiste, koji su ih zarobili.</s><s>Tražili su od nje da oda skrovište i partizanske radio-veze, ali pošto ni posle mučenja nisu ništa doznali, ubili su je ujutro 20. marta.</s>

<s>Ukazom predsednika Federativne Narodne Republike Jugoslavije Josipa Broza Tita, 27. novembra 1953. godine, proglašena je za narodnog heroja.</s>

<s>Literatura</s>

<s></s>

<s>Jugoslavenski partizani
Slovenski komunisti
Žene narodni heroji
Biografije, Maribor</s>

