Stari grad Koštur u Dabrici
<s>Stari grad Koštur (Koštun) je utvrđenje nastalo u doba Justinijana I, u Dabrici, opština Berkovići, Bosna i Hercegovina.</s><s>Samo ime upućuje na njegovo porijeklo – castrum – čisto vojničko utvrđenje.</s><s>I ovaj grad spominje Konstantin Porfirogenet ka Dabriskik.</s>

<s>Lokacija 
Dabrica obuhvata kraj sjeverozapadno od Dabarskog polja, između planina Snježnice (1262 m) na sjeveru i Hrguda (1100 m) na jugu.</s><s>Od Dabarskog polja predio Dabrice dijeli planina Kom, visoka oko 900 m. Tvrđava je na lokalitetu Gradina.</s>

<s>Historija 
Unutar zidina Koštuna nađeno je keramike iz perioda bronzanog i željeznog doba što govori da je na istom mjestu bila Gradine (prajitorijska naselja)gradina s kraja II. i  iz I. milenija prije naše ere.</s><s>Na lokalitetu Gradina su pronađeni i  tumuli.</s>

<s>O gradu Koštunu nema direktnih podataka.</s><s>Ne zna se pouzdano ni kada je izgrađen, ni kada je napušten.</s><s>Na njegovim ostacima nisu primijećene nikakve pregradnje i popravke, tako da on predstavlja jedinstvenu cjelinu.</s><s>U pretpovijesti ovaj predio bio je rubno područje koje je naseljavalo ilirsko pleme Daorsi, a u rimsko doba pripadalo je široj regiji čiji je centar bio municipium Diluntum - na području Stoca.</s>

<s>Gradnju Koštuna moguće je datirati u VI stoljeće oko 535. godine.</s><s>U to vrijeme, nakon pada Zapadnog Rimskog carstva, Bosna i Hercegovina bila je u sastavu kraljevstva Istočnih Gota.</s><s>Te godine, Justinijan I, car Istočnog rimskog carstva počeo je obnavljanje Rimskog carstva, pa je počeo dvadesetogodišnji rat protiv Istočnih Gota.</s><s>Najprije je zauzeo dio provincije Dalmacije u koji su pripadali krajevi Bosne i Hercegovine.</s><s>Time su ti predjeli ponovno ušli u sklop rimske zajednice i priznavali su jedinog legitimnog cara sa sjedištem u Carigradu.</s><s>Uslijedila je velika izgradnja strategijskih punktova: Biograd i Lisičići kod Konjica, Stari grad Blagaj, u Stocu i u Biogracima kod Širokog Brijega, među kojima je i Koštur u Dabrici.</s>

<s>Opis 
Tvrđava je građena u jednoj epohi i nije više pregrađivana i popravljana.</s><s>Približne dimenzije su: dužina 160 m, različite širine od 25 m na istočnom kraju, 38 m na zapadnom, a u sredini 50 m. Zidovi su prosječne debljine oko 1,6 m.</s>

<s>U tvrđavu ulazilo se između dvije kule na zapadnom zidu.</s><s>Veličina kula je bila 7x8 m. Ostaci jedne male uvučene kule su uz južni zid.</s><s>Od jugozapadnog ugla spuštao se još jedan obrambeni zid, od kojeg se i danas vide dijelovi u dužini od oko 40 m. Istočna i sjeverna padina su stjenovite, skoro nepristupačne i spuštaju se u oko 150-200 m duboki kanjon Radimlje.</s><s>Na sredini sjevernog perimetralnog bedema, koji je nepristupačan, izgrađen je ”sklop građevina sličan antičkom kastrumu.</s><s>Zidovi su obloženi kamenim pločama, tj. relativno pravilno i grubo oklesanim kamenom.</s>

<s>U unutrašnjosti tvrđave nalaze se ostaci građevina, građenih po sistemu opus  spicatum (riblje kosti) od manjeg kamenja i puno žbuke koja se sastojala od kamena krečnjaka i maltera sa dodatkom pijeska i šljunka.</s><s>U kulama uz zapadni zid i okolo njih nailazi se na mnogo krovnog materijala (tegulae).</s><s>Tvrđava je proglašena za nacionalni spomenik BiH</s>

<s>Literatura</s>

<s>Reference</s>

<s>Vanjski linkovi</s>

<s>Nacionalni spomenici u Berkovićima
K</s>

