Boško Jovičić
<s>Boško Jovičić (Grab, Lučani, 1935) je srpski pisac i neuro-psihijatar, prvi doktor medicine u Čačku.</s>

<s>Biografija 
Rođen je 1935. godine u Grabu, otac mu se zvao Radojica zemljoradnik, a majka Vidojka (rođena Đurakić) domaćica.</s><s>Diplomirao je na Medicinskom fakultetu u Beogradu.</s>

<s>Obrazovanje 
Osnovno obrazovanje je sticao najpre u svom rodnom mestu, srednje obrazovanje je stekao u gimnaziji u Čačku (1954), a univerzitetske studije na Medicinskom fakultetu u Beogradu (1961).</s>

<s>Specijalizirao je neurologiju i psihijatriju (1975), odbranio je doktorsku disertaciju iz oblasti socijalne psihijatrije u Beogradu na temu: "Socijalni i medicinski aspekti društvenih bolesti u dragačevskom i takovskom kraju" (1979).</s><s>Postao je tada prvi doktor medicinskih nauka, ne samo u Čačku, nego i u celom ovom delu Srbije.</s>

<s>Doprinos Čačku 
Dugo godina je obavljao funkciju načelnika neuro-psihijatrijske službe u Zdravstvenom centru u Čačku (1971–1979).</s><s>Osnivač je Dispanzera za mentalno zdravlje i neurologiju u Čačku čiji je i rukovodilac jedno vreme bio (1981–1985).</s>

<s>Naučno-istraživački rad 
Objavio je preko 40 stručnih radova, publikovanih u zemlji i inostranstvu.</s><s>Održao je preko 300 predavanja preko radija, na popularnim tribinama, školama, mesnim zajednicama, radnim sredinama a sve u cilju podizanja i jačanja zdravstvene kulture naroda.</s><s>Iz tog razloga (1988) dobio je najviše priznanje, povelju i nagradu "Dr. Dragiša Misović" u Beogradu koja se daje za posebne i istaknute rezultate na polju zaštite ljudskog zdravlja.</s>

<s>Literarni rad 
Od 1988. ogleda se u literarnom radu.</s><s>Za knjigu "Bez cigare još danas" (1988), recenzent prof. dr. M. Šternić pored ostalog kaže: "Knjiga je namenjena širokoj publici, posebno vaspitačima u čiju obavezu spada tumačenje savremenih saznanja o štetnosti duvana".</s>

<s>Knjiga "Nesuvisle duše Kosovskog boja" (1989), izasla je povodom 600 godina od Kosovskog boja.</s><s>Stručni recenzent prof. M. Jakovljević u vezi te knjige, pored ostalog, ističe i sledeće: "Kosovska tragedija dala je više likova koje je dr. Jovičić znalački izvajao, analiziarao i dao im određeno mesto na lestvici etičkih, nacionalnih i kreativnih vrednosti".</s>

<s>Knjiga "Ni oslepljen ni umoren" (1994) je iz nacionalne psihologije.</s><s>Recenzent D. Otašević navodi: "Psihološko-istorijski eseji nisu često štivo, ali dr. Boško Jovičić svojom knjigom o Stefan Dečanski dokazuje da je moguđ psihološki pogled unazad, čak i potreban".</s>

<s>U vezio knjige "Bog i Sotona u Vučkovci" (1995) recenzent akademik i profesor dr. V. Jerotić, pored ostalog, kaže: "Psihološki, ili tačnije antroploški ogled dr. Boška Jovičića višestruko nam pruža da bolje shvatamo, a onda po moguđnosti i izmenimo neke karakterne crte koje još uvek prate u svakodnevnom životu našeg prosečnog čoveka i kada on nije psihotičan".</s>

<s>O knjizi "Ne pogrešis li pameti doći nećes" ˙(1998) recenzent dr. D. Nikolić kaže: "Knjiga dr. Boška Jovičića neobična je i izazovna.</s><s>Neobična je iz razlog što je malo stručne psihološke literature sa temom o psihološkom i nacionalnom identitetu.</s><s>Izazovna je jer nudi rešenje za mnoge enigme našeg trenutnog življenja".</s>

<s>Za knjigu "Odškrinimo vrata svoje duše" (2000) recenzent prof. I. Ružić, pored ostalog, kaže: "Knjiga je neobičan psihološki vodič o čoveku, istoriji i svetu u kome živi".</s>

<s>U vezi knjige "Kako ozdravit sebe" (2001) recenzent D. Nikolić pored ostalog ističe: "...da je višestruko zanimljiva i predstavlja značajan doprinos obogaćenju i osavremenjavanju srpske psihološke misli".</s>

<s>O knjizi "Upoznaj samog sebe" (2002) recenzent D. Nikolić, pored ostalog, kaže: "Knjiga je neobična i izazovna.</s><s>Neobična je jer je malo stručno-popularne literature sa temom kako sačuvati i odbraniti lični integritet.</s><s>Izazovna je jer nudi rešenja za mnoge enigme problematičnog življenja".</s>

<s>Izvori 
 Boško Jovičić</s>

<s>Srpski psihijatri
Srpski pisci
Authority control</s>

