Feston
<s>Feston (tal. festone, od lat. festum: svečanost, fešta), ukras načinjen od zelena granja, cvijeća i plodova te isprepleten u dugi dekorativni lanac, često dodatno ukrašen vrpcama koje ga ujedno učvršćuju i povezuju.</s>

<s>Danas se izrađuje na način da se oko tanjeg konopa nanižu grane (npr. na Hvaru grane grma martine) koje ga zaklanjaju, stvarajući tako dugu kontinuiranu zelenu traku.</s>

<s>Feston se kao dekorativni motiv u likovnom umjetnostima javlja početkom helenističke epohe, u početku na manjim spomenicima (žrtvenici, sarkofazi), a kasnije i na hramovima (npr. na hramu Atene Polias u Pergamu).</s>

<s>U rimskoj umjetnosti feston je jedan od najčešćih motiva uopće.</s><s>Javlja se u zidnom slikarstvu, mozaiku, štuku, te kao skulpturalni ukras na vazama, žrtvenicima, sarkofazima, no najprije u arhitekturi.</s><s>U početku festoni vise obješeni s bukranija, a kasnije ih nalazimo u kombinaciji s erotima, kazališnim maskama, svijećnjacima i dr. U njih, radi veće slikovitosti, mogu katkada biti upleteni i manji predmeti poput teatarskih maski i glazbenih instrumenata.</s>

<s>Motiv festona postaje ponovno popularan u renesansi, baroku i klasicizmu, posebice u arhitekturi.</s>

<s>Od 18. st. nadalje festonima se ukrašava i pokućstvo, tapiserije, lusteri i dr.</s>

<s>U istom značenju ponekad se koristi i pojam girlanda.</s>

<s>Literatura 
 Anđelka Stipčević Despotović: Feston, Enciklopedija likovnih umjetnosti, sv. 2, Zagreb, 1962., str. 265.</s>

<s>Eksterni linkovi</s>

<s>Likovna umjetnost
Slikarstvo
Skulptura
Arhitektonski elementi</s>

