Žikica Milosavljević
<s>Žikica Milosavljević (srpski: Жикица Милосављевић; Pančevo, 14. siječnja 1972.), umirovljeni jugoslavenski i srpski rukometaš i reprezentativac koji je igrao na poziciji desnog krila.</s><s>Trenutno je trener Crvene zvezde i pomoćni trener reprezentacije Srbije.</s>

<s>Igračka karijera</s>

<s>Klupska karijera</s>

<s>Milosavljević je karijeru započeo u Dinamu iz Pančeva, a za Crvenu zvezdu nastupao je od 1994. do 1999. godine.</s><s>Osvojio je tri titule prvaka (1996., 1997. i 1998.) i dva nacionalna kupa (1995. i 1996.).</s><s>Na poziciji desnog krila predstavljao je veliku opasnost po protivničke ekipe svojim brzim prodorima i efektnim golovima.</s>

<s>Već u svojoj prvoj sezoni u klubu stigao je do trofeja u Kupu Jugoslavije.</s><s>Rukometni klub je osvojio svoj prvi pehar nakon pauze od čak 39 godina, a Milosavljević je u dva finalna meča protiv Proletera postigao ukupno osam golova i bio među najboljim igračima na terenu.</s>

<s>Sezona 1995/96. bila je najuspješnija u historiji kluba.</s><s>Zvezda je osvojila duplu krunu, a u Kupu pobjednika kupova stigli su do polufinala, gdje je španjolska Teka bila uspješnija i prošla u finale.</s><s>Međutim, to polufinale do danas ostaje najbolji europski rezultat kluba.</s><s>Pored Milosavljevića, nositelji igre u toj generaciji bili su kapiten Igor Butulija, Predrag Peruničić, Vladimir Petrić, golman Goran Stojanović, Boban Knežević i Nikola Vojinović.</s><s>Milosavljević je u drugom meču finala play-offa protiv Partizana bio najefikasniji u timu Zvezde s pet golova, a ekipa Ljubomira Obradovića slavila je s 21:18 i osvojila treću titulu prvaka u klupskoj historiji te prvu nakon 40 godina.</s>

<s>Sljedeće sezone, Zvezda je obranila titulu s osam bodova prednosti u odnosu na drugoplasirani Lovćen (play-off nije odigran zbog priprema reprezentacije za Svjetsko prvenstvo).</s><s>U Ligi prvaka, Zvezda je stigla do grupne faze, gdje je ostvarila dvije pobede protiv ekipe SKA Minska i završila natjecanje kao treća u grupi.</s><s>Milosavljević je postigao 38 golova u cijelom natjecanju, od toga čak 11 u revanšu kvalifikacija protiv Kehre iz Estonije.</s>

<s>Treću uzastopnu titulu prvaka Crvena zvezda osvojila je 1998. godine pobjedama u finalu play-offa protiv Železničara (29:25 i 34:30), dok je u Ligi prvaka ekipa ponovo bila treća u grupi sa dvije pobede.</s><s>Žikica Milosavljević bio je najbolji strijelac tima u Ligi prvaka.</s><s>U momčadi su tada još igrali Ratko Nikolić, Vladimir Petrić, golman Nenad Puljezević, Petar Kapisoda i Nikola Vojinović.</s>

<s>Milosavljević je 1999. godine karijeru nastavio u dresu Prulea iz Ljubljane, a 2004. godine je s Celjem osvojio Ligu prvaka.</s><s>U karijeri je još igrao za španjolske klubove Cantabriju i Valladolid, s kojim je osvojio Kup pobjednika kupova 2009. godine.</s><s>Kasnije je još igrao za Bosnu i Metaloplastiku, u kojoj je i završio igračku karijeru.</s>

<s>Reprezentativna karijera</s>

<s>U dresu reprezentacije SR Jugoslavije/Srbije i Crne Gore ima osvojene tri brončane medalje na velikim natjecanjima; dvije na Svjetskim prvenstvima (Egipat 1999. i Francuska 2001.) i jednu na Euru 1996. u Španjolskoj.</s><s>Na Svjetskom prvenstvu 2001. proglašen je za najbolje desno krilo turnira.</s><s>Uz to, Milosavljević ima i nastup na Olimpijskim igrama 2000. godine u Sydneyu.</s>

<s>Trenerska karijera</s>

<s>Nakon umirovljenja, Milosavljević se posvetio trenerskom poslu.</s><s>Nakon nekoliko angažmana u manjim klubovima s područja bivše Jugoslavije, godine 2020. preuzeo je klupu Crvene zvezde te je istovremeno postao pomoćni trener Srbije.</s>

<s>Vanjske veze 
 Olympic record</s>

<s>Jugoslavenski rukometaši
Srpski rukometaši
Rukometni treneri
Jugoslavenski olimpijci
Biografije, Pančevo</s>

