Isenheimski oltar
<s>Isenheimski oltar, glavni oltar u Crkvi Svetog Antuna samostana antonita u Isenheimu kraj Colmara (Francuska), izrađen od 1510.-1515. godine.</s><s>Potpuno je oslikan, a poliptih je remek-djelo renesansnog njemačkog slikara Matthiasa Grünewalda.</s><s>Danas se nalazi u Muzeju Unterlinden (Musée d'Unterlinden) u Colmaru.</s>

<s>Sklopivi oltari su bili jako popularni u njemačkoj između 1450. i 1525. godine.</s><s>Obično su se sastojali od  središnjeg korpusa (tijela) sa izrezbarenim skulpturama, koje su bile zatvorene s obje strane oslikanim ili izrezbarenim krilima oltara.</s><s>Isenheimski oltar ima samo skulpture tri sveca zatvorenog s duplim oltarskim oslikanim krilima, dok su ostale skulpture na postolju.</s><s>Rezbarene figuralne i dekorativne dijelove od pozlaćenog drva načinio je još jedan renesansni majstor, njemački drvorezbar Nicholas de Hagenauer.</s><s>On je na tijelu zatvorenog oltara izrezbario okrunjenog Svetog Antuna na prijestolju okruženog s lijeva sv. Augustinom, a s desna sv. Jeronimom s lavom u rukama.</s><s>Ispod njih, na postolju oltara prikazao je Krista i dvanaest apostola.</s>

<s>Poliptih</s>

<s>Kako je oltar bio namjenjen monasima liječnicima, svaka slika na zatvorenoj strani Isenheimskog oltara podsjeća na rane, bolesti i iscjeljenje, aludirajući na iscjeljiteljsku moć vjere.</s><s>Tako vanjske slike prikazuju Raspeće na središnjem retablu, na užima su, s lijeva Sveti Sebastijan (poznat kao “kužni svetac” zbog svojih rana od strijela koje su podsjećale na rane od kuge), a s desna Sveti Antun Padovanski (koji je bio poznat kao zacijeljitelj), dok je na plitkom retablu ispod njih oslikana Pieta (Oplakivanje Krista).</s><s>Na Raspeću je naglasak na Kristovoj fizičkoj patnji i njegovim ranama (što se dovodi u vezu s monasima koji su bili liječnici za kožne bolesti).</s><s>Grünwald je istaknuo rane svojom revolucionarnom uporabom boje, npr. zelenkasta boja tijela podsjeća na trovanje krvi  (gangrenu), a tamno sivo nebo i crvene draperije su eko Isusove krvi, kao da želi uvećati dramatični dojam prikaza.</s><s>Kraci križa su savijeni pod Kristovom težinom, a ekspresionistički prikaz Krista nije nimalo nalik dotadašnjem preovladavajućem idealiziranom prikazu.</s>

<s>Na Grünewaldov prikaz Krista je utjecao tajanstveni spis iz 14. stoljeća koji daje opis viđenja švedske svetice, Svete Brigite: “Kruna od trnja mu je bila čvrsto utisnuta odozgo na glavu do polovice čela, dok mu je krv liptala od rana njezina trnja ...</s><s>Boja smrti se širila kroz njegovo tijelo ... koljena ukočena ... stopala zgrčena i uvrnuta ...</s><s>Zgrčeni prsti na bolno ispruženim rukama.”</s>

<s>S Kristove lijeve strane stoji Sveti Ivan Krstitelj pokazujući prstom na Krista, dok pored njega, u crnilu pozadine, stoji krvavi natpis na latinskom: “On se mora podići, a ja spustiti,” aluzija na Kristovu važniju ulogu.</s><s>Pored Ivanovih nogu je žrtveno janje s križem u ustima, dok njegova krv kapa u pehar simbolizirajući Svetu Euharistiju.</s><s>S Kristove desne strane Sveta Marija Magdalena sklapa ruke u tjeskobnoj molitvi, a krivulja njenih ruku se ponavlja u rukama Djevice Marije koju iznad nje pridržava Sveti Ivan.</s><s>Tamno nebo je u skladu s opisom iz Biblije koji navodi pomračinu sunca koja je uslijedila, ali i simbolično predstavlja samu smrt kao nedostatak svjetla.</s>

<s>Ispod Raspeća, na zatvorenoj bazi (predella), Grünewald je prikazao Oplakivanje Krista na kojemu je Krist umotan u rasparane prljave plahte ispred snježnog alpskog pejzaža s ogoljenim drvećem.</s><s>I snijeg i golo drveće su prirodne metafore koje odjekuju Kristovu smrt.</s>

<s>Oltar je obično držan zatvorenim i ovo su bile scene ispred kojih su bolesnici ispovijedali svoje grijehe i
molili za ozdravljenje.</s><s>No nedjeljama i za svetkovina oltar se otvarao i iznenađivao svojim sjajnim bojama i pozitivnim scenama.</s><s>Na lijevom retablu prikazano je Navještenje smješteno u interijer gotičke katedrale, u sredini je Djevica s Djetetom i korom anđela ispred veličanstvenog pejzaža, a s desne strane je Uskrsnuće Kristovo.</s><s>Na Uskrsnuću, Kristova duhovna preobrazba je prikazana u uznesenju njegova vijugavog i poluprozirnog tijela koje lebdi i kao da isijava svjetlost, poistovjećujući se s vatrenim sunčevim diskom koji se pojavljuje usred noći.</s><s>U kontrastu s ovakvim Kristom su rimski vojnici koji zbog svoje grešne nezainteresiranosti padaju u kamenitu tamu.</s>

<s>Bilješke</s>

<s>Veze
 Sjevernoevropska renesansna umjetnost</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Član u časopisu Smithsonian
Encounter with Grunewald, in Currents in Theology and Mission, Feb, 2004, by Roy A. Harrisville - Useful summary of the history of the reception of the painting</s>

<s>Renesansne slike</s>

