Bradley Wiggins
<s>Ser Bredli Mark Vigins, CBE (; Gent, 28. april 1980) britanski je profesionalni biciklista.</s><s>Najveći uspeh ostvario je 2012. godine; osvojio je Tur de Frans i zlatnu medalju u trci na hronometar na LOI u Londonu.</s><s>Postao je prvi britanski biciklista koji je pobedio na Tur de Fransu.</s>

<s>2014.</s><s>Vigins je osvojio svetsko prvenstvo u vožnji na hronometar.</s>

<s>Detinjstvo i juniorska karijera 
Vigins je rođen u Gentu, u Belgiji, sin je bivšeg Australijskog bicikliste Grega Viginsa i Britanke Linde.</s><s>Kada je Vigins imao dve godine, otac ga je napustio, a on se sa majkom preselio u London.</s>

<s>Kao mali igrao je fudbal i navijao je za Arsenal, a bio je u probi u Vest Hemu.</s><s>Ljubav prema biciklizmu osetio je kada je gledao finale Olimpijskih igara na traci 1992. godine.</s><s>Iste godine, Vigins je sa svojih 12 godina, učestvovao na svojoj prvoj trci, u Londonu.</s><s>Kasnije iste godine, povrijedio se i dobio je 1 700 funti odštete, što je iskoristio da kupi trkački bicikl.</s>

<s>Vigins je osvojio juniorsko nacionalno prvenstvo na traci 1996. godine, a 1997. godine, bio je jedini Britanac na svetskom juniorskom prvenstvu na traci.</s>

<s>1998. godine osvojio je juniorsko nacionalno prvenstvo i svetsko prvenstvo na traci, a osvajanjem petog mesta 1999. godine, obezbedio je učešće na Olimpijskim igrama 2000. u Sidneju, gde je osvojio bronzu u timskom takmičenju.</s>

<s>Profesionalna karijera</s>

<s>Početak karijere 
Godine 2001. potpisao je za britanski profesionalni tim Linda, koji se brzo ugasio, nakon čega je vozio za britanski nacionalni tim, sa kojim osvaja trku Majorke i Fleča de Sud.</s><s>U septembru je slomio bicikl, a dve nedelje kasnije, učestvovao je na svetskom prvenstvu u velodromu i osvojio je srebro u timskoj konkurenciji.</s>

<s>Godine 2002. potpisao je za francuski tim, Franses de Žu ().</s><s>Na igrama Komenvola u Mančesteru osvojio je srebrnu medalju individualno, izgubio je od suvozača, Australijanca Bredlija Mekgija.</s><s>Srebrnu medalju osvojio je i ekipno, Britanija je izgubila od Australije.</s><s>Na svetskom prvenstvu u Kopenhagenu osvojio je peto mesto individualno, a treće ekipno.</s><s>Vigins je bio frustriran zbog petog mesta i bio je razočaran svojom budućnošću u Franses de Žuu.</s><s>Krajem godine, mentor mu je postao bivši britanski biciklista Kris Bordman.</s>

<s>Svoj prvi grand tur vozio je 2003. godine, i to Điro d’Italiju.</s><s>Na etapi 18, došao je posle vremenske rampe, sa još 53 vozača i diskvalifikovan je.</s><s>Kasnije tog leta, vozio je svetsko prvenstvo na traci, u Štutgartu i osvojio ga je.</s><s>U finalu je pobedio Australijanca Luka Robertsa, za 0.736 sekundi.</s><s>To mu je bila prva svetska titula.</s><s>Ekipno je osvojio srebro, opet je Australija bila bolja i postavili su novi svetski rekord.</s><s>U septembru je prvu etapu na Turu Avenir, a u novembru je osvojio takmičenje na traci, Šest dana Genta, u paru sa Metjuom Gilmorom.</s>

<s>Po savetu Krisa Bordmana, 2004. je prešao u francuski Kredi Agrikol, gde se spremao za Olimpijske igre u Atini.</s><s>Prvi deo sezone mučio se sa bolešću i slabom formom, ali se oporavio i kvalifikovao se za individualno takmičenje u vremenu olimpijskog rekorda, 4 minuta i 15 sekundi.</s><s>U finalu, pobedio je Mekgija za 4 sekunde i osvojio je zlato.</s><s>U ekipnom takmičenju osvojio je srebro, opet su Britanci završili iza Australije.</s><s>Osvojio je bronzu u medisonu i postao prvi britanski sportista koji je osvojio tri medalje na Olimpijskim igrama još od Olimpijskih igara 1964. u Tokiju.</s>

<s>2005—2007 
Početkom 2005. izjavio je da hoće da se takmiči u drumskom biciklizmu i u aprilu je osvojio hronometar na drugoj etapi trke Sirkuit de Loren.</s><s>U septembru je ostvario prvu pobedu nakon 2001. godine, pobedio je na osmoj etapi Tura Avenir.</s><s>Na cilj je došao sa suvozačem Solom Rejsinom, tri minuta ispred Stiva Kamingsa.</s><s>Vozio je i Điro d’Italiju, završio je na 123 mestu.</s><s>Iste godine je osvojio sedmo mesto na svetskom prvenstvu u vožnji na hronometar, minut i po iza pobednika Majkla Rodžersa.</s>

<s>Godine 2006. je prešao u Kofidis i vozio je prvi Tur de Frans i završio ga je na 121 mestu.</s>

<s>U martu 2007. se vratio velodromskom biciklizmu, na svetskom prvenstvu u Palma de Majorci.</s><s>Za individualno takmičenje kvalifikivao se sa drugim najboljim ličnim vremenom, nakon onog sa Olimpijskih igara 2004.</s><s>U finalu je pobedio Nemca Roberta Barka i osvojio je zlato.</s><s>Zlato je osvojio i u ekipnom takmičenju, pobedili su Ukrajinu u finalu.</s><s>U medisonu, sa Robom Hajlesom, završio je na 13 mestu.</s>

<s>Na drumu, osvojio je etapu na trci Četiri dana Dankeka i prolog na Kriterijumu Dofine.</s><s>Na Tur de Fransu, osvojio je četvrto mesto na prologu, a zatim je napao na šestoj etapi.</s><s>Bio je napred 190 kilometara i uhvatili su ga na 7 kilometara do cilja i dobio je nagradu za najagresivnijeg vozača na toj etapi.</s><s>Ekipa Kofidisa je napustila Tur na etapi 16, nakon što je Kristijan Moreni pao na doping testu.</s><s>Viginsa i njegove suvozače je ispitivala policija i pretresali su im sobe u hotelu.</s><s>Vigins je u izjavi govorio protiv dopingaša i bacio je dres Kofidisa izjavivši da više neće voziti za tim.</s><s>Uprkos tome, nastavio je da vozi za Kofidis i u avgustu je pobedio na hronometru na Turu Šarentens.</s><s>U septembru, sa suvozačem Majklom Elijzenom, osvojio je hronometar dva vozača, na 53 kilometra.</s><s>Sezonu je završio nastupajući na svetskom prvenstvu u Štutgartu za Veliku Britaniju.</s><s>U vožnji na hronometar završio je deseti, dva minuta iza pobednika Fabijana Kančelare.</s><s>Vigins je bio razočaran time, jer je očekivao mesto na podijumu.</s>

<s>U septembru potpisao je za tim T:mobile (kasnije Telekom, HTC), gde mu se pridružio Mark Kevendiš, sa kojim je sklopio partnerstvo za medison još dok je bio u Kofidisu.</s><s>Jedini nastup za T:mobile tim na velodromu, zabeležio je na svetskom kupu 2007–2008, u decembru, gde je osvojio zlato individualno i srebro u medisonu sa Kevendišem.</s>

<s>2008 
Viginsov fokus za 2008. bila su velodromska takmičenja na Olimpijskim igrama u Pekingu.</s><s>Odlučio je da ne vozi Tur de Frans, a u februaru je otišao u SAD da bi trenirao.</s><s>Vozio je Tur Kalifornije i izgubio je na prologu od Kančelare.</s><s>U martu učestvovao je na svetskom prvenstvu u velodromu, koje je održano u Mančesteru i osvojio je individualno takmičenje treći put.</s><s>Osvojio je i ekipno sa Britanijom, postavivši novi svetski rekord.</s><s>U medisonu, partner je trebao da mu bude Hajles, ali je pao na doping testu i bio je kažnjen sa dve nedelje zabrane vožnje, zamenio ga je Kevendiš.</s><s>Vigins i Kevendiš su bili u zaostatku nakon pola, a na 35 krugova do kraja, Vigins je napao i osvojili su zlato.</s>

<s>Vozio je Điro d’Italiju i Tur Romandije, kao pripremu za Olimpijske igre.</s><s>Na Điru, bio je del lid auta za Kevendiša, koji je osvojio dve etape.</s><s>Na hronometru na zadnjoj etapi završio je četvrti i Điro je završio na 134 mestu, tri sata iza pobednika Alberta Kontadora.</s>

<s>Olimpijske igre počeo je odbranom na individualnom takmičenju, gde je srušio sopstveni olimpijski rekord u kvalifikacijama, završivši za četiri minuta i 15.031 sekundi.</s><s>U finalu je pobedio Hajdena Ruslena sa Novog Zelanda i postao je prvi koji je odbranio zlato na individualnom takmičenju.</s><s>Bio je član britanskog tima na ekipnom takmičenju, gde su dvaput rušili svetski rekord i osvojili su zlato.</s><s>Bio je favorit i u medisonu, sa Kevendišem, jer su bili aktuelni svetski šampioni, ali su završili deveti na Olimpijskim igrama.</s><s>Kevendiš je optužio Viginsa da nije dao sve od sebe.</s>

<s>U septembru, Vigins se pridružio američkom timu Garmin Slipstrim za 2009. sezonu.</s><s>U decembru je bio deveti na bibisijevom izboru za sportsku ličnost godine.</s>

<s>2009 
Vigins je promenio fokus za 2009. sezonu na drum i preselio se sa porodicom u Đironu.</s><s>Sezonu je počeo na Turu Katara, u februaru.</s><s>Njegov tim je pobedio na ekipnom hronometru na prvoj etapi, Vigins je prvi prošao kroz cilj i uzeo je lidersku majicu.</s><s>U martu je završio drugi na hronometru na Pariz—Nici, iza Kontadora, a drugi je završio i na hronometru na Kriterijumu Internacional.</s><s>U aprilu je pobedio na hronometru na trci Tri dana Depana, završio je u prvih 30 na Gent—Vevelgemu i na Pariz—Rubeu, Điro d’Italiju je završio na 71 mestu.</s>

<s>Nakon slabih rezultata na Điru prethodne dve godine, Vigins je došao na Tur de Frans u potrazi za etapnom pobedom.</s><s>Na hronometru na prvoj etapi, osvojio je treće mesto, iza Kančelare i Kontadora.</s><s>Na sedmoj, prvoj brdskoj etapi, završio je na 12 mestu i popeo se na peto mesto u generalnom plasmanu.</s><s>Na etapi 15, završio je peti i popeo se na treće mesto.</s><s>Na etapi 17, napali su Alberto Kontador, Andreas Kleden i braća Šlek, Endi i Frenk.</s><s>Lens Armstrong i Vinčenco Nibali su pustili Viginsa da vuče tokom celog brda, a onda su otišli od njega na kilometar do cilja, Vigins nije imao snage da ih prati, izgubio je tri minuta od Frenka Šleka i pao je na šesto mesto.</s><s>Svakako, njegov najjači adut je hronometar i nakon njega, Vigins se vratio na četvrto mesto.</s><s>Na etapi 19, na Mon Ventuu, Vigins je otpao na 1.4 kilometra do cilja, ali je zadržao četvrto mesto, četiri sekunde ispred Frenka Šleka, gde je ostao i do kraja i izjednačio je rezultat Dejvida Milara, koji je pre toga osvojio četvrto mesto na Turu, što je bio najbolji rezultat za Veliku Britaniju.</s><s>Naknadno mu je dodeljeno treće mesto, nakon poništavanja rezultata Lensu Armstrongu, koji je prethodno završio treći.</s>

<s>U septembru je osvojio nacionalno prvenstvo u hronometru, a bio je na dobrom putu da osvoji medalju i na svetskom prvenstvu, ali je imao mehanički problem i na kraju je završio na 21 mestu.</s><s>Dobio je ponudu od Garmina da produži ugovor, ali je 10. decembra objavio da je potpisao četvorogodišnji ugovor sa tek osnovanim britanskim timom, timom Skaj.</s>

<s>2010 
Vigins je bio lider tima Skaj i po prvi put ciljao je pobedu na Tur de Fransu.</s><s>U februaru je vozio Tur Katara i pobedio je sa timom Skaj na ekipnom hronometru.</s><s>Na Vuelta Kataloniji, završio je drugi na hronometru, iza Aleksa Rasmusena, a u martu je završio treći na Vuelta Mursiji.</s>

<s>U maju je vozio Điro d’Italiju i ostvario je svoju prvu grand tur pobedu, pobedio je na hronometru na prvoj etapi i uzeo je lidersku majicu, tako postavši drugi Britanac koji je nosio roze majicu na Điru, nakon marka Kevendiša 2009.</s><s>Na drugoj etapi je pao nekoliko puta i na kraju je zaostajao 32 sekunde iza novog lidera, Kadela Evansa.</s><s>Na trećoj etapi je opet pao i izgubio je četiri minuta.</s><s>Na etapi 11 je nadoknadio vreme i popeo se na deveto mesto.</s><s>Ipak, gubio je vreme na narednim etapama i završio je na 40 mestu, sat i 47 minuta iza pobednika [ Ivan Baso|Ivana Basa]].</s><s>Nakon Đira, otišao je u trening kamp u Alpima, da bi trenirao brdske etape koje će biti na Tur de Fransu.</s>

<s>Na Turu, Vigins je na startu pokazao da je u lošoj formi, završio je na 77 mestu na prologu.</s><s>Na trećoj etapi je završio osmi, a na osmoj etapi, prvoj koja se završavala na brdu, izgubio je skoro dva minuta od Endija Šleka.</s><s>Na devetoj etapi je izgubio još više, 4 minuta i 55 sekundi.</s><s>Na hronometru etapi 19, završio je deveti, tri minuta iza pobednika Fabijana Kančelare.</s><s>Tur de Frans je završio na 24 mestu, 39 minuta iza pobednika Alberta Kontadora.</s><s>2012. je Kontadoru oduzeta pobeda i Vigins je pomeren na 23 mesto.</s><s>2014.</s><s>Denisu Menjšovu je oduzeto drugo mesto zbog dopinga i Vigins je zvanično završio na 22 mestu.</s>

<s>U avgustu je vozio gran pri Zapadne Francuske, a u septembru je osvojio nacionalno prvenstvo u vožnji na hronometar.</s><s>Do kraja sezone, vozio je Tur Britanije i Điro di Lombardiju, gde je pao i morao je da odustane.</s><s>Preko zime trenirao je sa timom Velike Britanije na velodromu u Mančesteru.</s>

<s>2011 
Vigins je 2011. godine opet bio lider tima; odlučio je da ne vozi Điro d’Italiju, već da formu gradi na klasicima i manjim trkama.</s><s>Sezonu je počeo na Turu Katara u februaru.</s><s>Na hronometru na Pariz—Nici završio je drugi, sekundu iza Tonija Martina, a završio je treći u generalnom plasmanu.</s><s>Vozio je Pariz—Rube i Tur Romandije, a na Kriterijumu Internacional je završio drugi na hronometru.</s><s>U maju, pobedio je Kančelaru na hronometru u Bajernu, za 33 sekunde.</s>

<s>Na Kriterijumu di Dofine, Vigins je preuzeo vođstvo nakon hronometra na trećoj etapi, a na zadnje tri brdske etape je sačuvao prednost ispred Evansa i osvojio je Dofine, što mu je tada bila najveća pobeda.</s><s>Tur de Frans je startovao kao jedan od favorita, uz Endija Šleka, Alberta Kontadora, Kadela Evansa i Ivana Basa.</s><s>Vigins nije imao sreće, pao je na sedmoj etapi, na 40 kilometara do cilja i morao je da napusti Tur, koji je kasnije nakon velike borbe osvojio Kadel Evans.</s>

<s>Nakon što se oporavio od povrede, tim Skaj je potvrdio da će Vigins voziti Vuelta a Espanju prvi put.</s><s>Vuelta nije počela dobro za Viginsa, tim Skaj je izgubio 42 sekunde na otvaranju, na ekipnom hronometru.</s><s>Kris Frum i Vigins su napali na devetoj etapi i uzeli su vreme [ [Hoakim Rodrigez|Hoakimu Rodrigezu]], Mikeleu Skarponiju i drugim favoritima.</s><s>Na hronometru na desetoj etapi, očekivalo se da Vigins preuzme vođstvo, ali je njegov suvozač i pomoćnik, Kris Frum završio drugi na hronometru i uzeo je majicu, Vigins je bio treći.</s><s>Vigins je preuzeo vođstvo na etapi 14, ali ga je izgubio na etapi 15, kada je Huan Hose Kobo napao, a Vigins je završio peti na etapi i pao je na treće mesto u generalnom plasmanu, jer ga je i Frum prešao.</s><s>Vigins je do kraja ostao treći i to mu je bio prvi osvojeni podijum na grand tur trkama.</s>

<s>U septembru, Vigins je osvojio srebro na svetskom prvenstvu u vožnji na hronometar, završio je minut iza Tonija Martina i četiri sekunde ispred Fabijana Kančelare, koji je završio treći.</s><s>Četiri dana kasnije, bio je deo britanskog tima koji je radio za Marka Kevendiša na svetskom prvenstvu u drumskoj trci.</s><s>Vigins je izašao na čelo grupe na 8 kilometara do cilja i jakom vožnjom je sprečio napade i omogućio Kevendišu sprintersku završnicu i Kevendiš je osvojio svetsko prvenstvo.</s>

<s>2012 
2012. godina je bila najuspešnija u Viginsovj karijeri.</s>

<s>Sezonu je počeo trećim mestom na trci Volta Algarve, gde je na hronometru pobedio Tonija Martina za sekundu.</s><s>U martu, na Pariz—Nici, Vigins je završio drugi na hronometru na otvaranju.</s><s>Preuzeo je vođstvo na drugoj etapi, nakon što se grupa razdvojila i Vigins je završio napred, u grupi 30 vozača.</s><s>Prednost je zadržao do kraja, pobedio je na hronometru na zadnjoj etapi i osvojio je Pariz—Nicu, tako pistavši prvi Britanac koji je osvojio još od Toma Simpsona 1967.</s>

<s>Na prvoj etapi Tura Romandije, Vigins je pobedio u sprintu u grupi 59 vozača.</s><s>Lidersku majicu je izgubio od Luisa Leona Sančeza, ali je pobedio na hronometru na zadnjoj etapi i osvojio je Tur Romandije i tako postao prvi Britanac koji je to uspio.</s><s>Na Kriterijumu Dofine, Vigins je završio drugi na prologu, a lidersku majicu je uzeo na drugoj etapi.</s><s>Prednost je učvrstio pobedom na hronometru na četvrtoj etapi, 32 sekunde ispred Martina.</s><s>Na hronometru je stigao Kadela Evansa, koji je startovao dva minuta pre njega.</s><s>Vigins je prednost sačuvao do kraja i pobedio je sa minut isored suvozača Majkla Rodžersa.</s>

<s>Na Tur de Fransu, Vigins je bio veliki favorit.</s><s>Tur je počeo drugim na prologu, a na sedmoj etapi je uzeo žutu majicu i tako postao peti Britanac koji je obukao žutu majicu.</s><s>Prednost je povećao pobedom na hronometru na devetoj etapi.</s><s>Na desetoj etapi, Vigins i njegov tim su odoleli napadima Vinčenca Nibalija na spustu sa grand Kolimbijera.</s><s>Na etapi 11, Vigins se mučio da prati rivale, Frum je krenuo napred na 4 kilometra do cilja, ali su mu iz timskog automobila naredili da čeka Viginsa.</s><s>Na etapi 14, na putu su bili postavljeni ekserčići.</s><s>Mnogi vozači su probušili gume, uključujući i Kadela Evansa, koji je izgubio dva minuta dok je dobio novi bicikl.</s><s>Vigins ni njegovi suvozači nisu imali problema i Vigins je rekao ostalim vozačima u grupi da voze lagano, da bi se Evans vratio.</s><s>Vigins je zbog toga dobio nadimak džentlmen.</s><s>Na etapi 16, Nibali je napao, a Vigins i Frum su ga pratili i završili su sa istim vremenom.</s><s>Na etapi 17, Frum i Vigins su završili na drugom i trećem mestu, 19 sekundi ispred Nibalija.</s><s>Vigins je pobedio na hronometru na etapi 19, a na zadnjoj etapi, pomogao je Marku Kevendišu da pobedi četvrti put zaredom na Jelisejskim Poljima i osvojio je Tur de Frans.</s><s>Vigins je postao prvi Britanac koji je osvojio Tur i dobio je titulu ser Bredli Vigins.</s><s>Takođe, postao je prvi i za sad je jedini vozač koji je u istoj sezoni osvojio Pariz—Nicu, Tur Romandije, Kriterijum Dofine i Tur de Frans.</s>

<s>Na Olimpijskim igrama u Londonu, Vigins je vozio drumsku trku i hronometar.</s><s>U drumskoj trci je radio za Kevendiša i završio je na 103 mestu.</s><s>U vožnji na hronometar osvojio je zlato, ispred Tonija Martina i Krisa Fruma.</s><s>Vigins je postao prvi vozač koji je osvojio Tur de Frans i zlato na Olimpijskim igrama iste godine.</s>

<s>U septembru je vozio Tur Britanije, ali ga je napustio tokom šeste etape.</s><s>Sezonu je završio na drumskoj trci na svetskom prvenstvu.</s><s>U decembru osvojio je bibisijevu nagradu za sportsku ličnost godine.</s>

<s>2013 
Na početku 2013.</s><s>Vigins je izjavio da mu je fokus Điro d’Italija, a da će zatim voziti Tur de Frans kao podrška Krisu Frumu.</s><s>Ipak, u aprilu je izjavio da će polušati da osvoji Điro i Tur, što je zadnji put uspio Marko Pantani 1998.</s>

<s>Sezonu je počeo na Turu Omana, gde je na prvoj etapi bio uhvaćen u padu i izgubio je vreme.</s><s>Do kraja trke, pomogao je Frumu da je osvoji.</s><s>Odlučio je ne vozi Pariz—Nicu i Tireno—Adrijatiko, već se spremao u trening kampu na Tenerifima.</s><s>Vratio se na Vuelta Kataloniju, gde je završio na petom mestu.</s><s>U aprilu je vozio Điro del Trentino, kso pripremu za Điro d’Italiju.</s><s>Prva etapa je bila iz dva dela.</s><s>Na prvom delu, otišao je veliki beg i Vigins je izgubio šest minuta.</s><s>Na drugom delu, pomogao je timu Skaj da pobedi ekipni hronometar.</s><s>Na drugoj etapi je prepolovio zaostatak, ali je doživeo mehanički problem na četvrtoj i na zadnjoj, petoj etapi i završio je na petom mestu, 40 sekundi iza pobednika Vinčenca Nibalija.</s>

<s>Vigins je Điro d’Italiju počeo kao jedan od favorita.</s><s>Skaj je pobedio na ekipnom hronometru, što je dalo Viginsu prednost i drugo mesto u generalnom plasmanu.</s><s>Na četvrtoj etapi, učestvovao je u padu na 3 kilometra do cilja i izgubio je 17 sekundi i pao je na šesto mesto.</s><s>Na sedmoj etapi na spustu, na 6 kilometara do cilja, Vigins je gubio vreme, Rigoberto Uran i Serhio Enao su pokušavali da ga vrate do grupe, ali nisu uspeli, izgubio je minut i po.</s><s>Na hronometru na osmoj etapi, Vigins je završio drugi, 10 sekundi iza Aleksa Dauseta, izgubio je vreme jer je morao da menja bicikl.</s><s>Na devetoj etapi, Vigins je na spustu, na 60 kilometara do cilja izgubio kontakt sa glavnom grupom, ali su njegovi suvozači uspeli da ga vrate.</s><s>Na etapi 11, izgubio je tri minuta i napustio je Điro zbog infekcije.</s>

<s>Neuspeh na Điru značio je da neće braniti pobedu na Turu.</s><s>Vigins je izjavio da nikad više neće voziti Tur, a nije htio ni da dođe na proslavu povodom stotog Tura, na kojoj su bili svi živi bivši pobednici osim Viginsa.</s><s>Vozio je Tur Poljske i pobedio je na hronometru na sedmoj etapi.</s><s>U septembru, Vigins je bio lider tima Skaj na Turu Britanije.</s><s>Pobedio je na hronometru na trećoj etapi i zadržao je vođstvo do kraja i osvojio je Tur Britanije prvi put u karijeri, to mu je ujedno bila i jedina pobeda u sezoni.</s>

<s>Na svetskom prvenstvu u vožnji na hronometar, osvojio je drugo mesto, iza Tonija Martina, a ispred Fabijana Kančelare, kao i 2011.</s><s>Vozio je i drumsku trku, ali je napustio posle prvog kruga. nijedan vozač Velike Britanije nije završio trku.</s>

<s>2014 
Viginsovi ciljevi za 2014. bili su Pariz—Rube, Tur Kalifornije i svetsko prvenstvo.</s>

<s>Pozvan je da vozi trku oko Flandrije kao zamena za Ijana Stanarda, i završio je na 32 mestu.</s><s>Nakon Flandrije, vozio je Pariz—Rube i završio ga je na devetom mestu, u grupi vozača koja je došla 20 sekundi iza pobednika Nikija Terpstre.</s><s>Vigins je tako postao prvi pobednik Tur de Fransa koji je Pariz—Rube, nakon Grega Lemonda 1992.</s>

<s>Na Turu Kalifornije, Vigins je preuzeo vođstvo pobedom na hronometru na drugoj etapi i sačuvao ga je do kraja.</s><s>Uprkos tome nije izabran da vozi Tur de Frans i vratio se vožnji na velodromu i priprema za igre Komenvola.</s><s>Izjavio je da je završio sa drumskom vožnjom i sa grand tur trkama.</s><s>Na igrama, Vigins je u timskom takmičenju osvojio srebrnu medalju.</s>

<s>Ipak, nije završio sa svim drumskim takmičenjima, vozio je Tur Britanije, gde je pobedio na hronometru na zadnjoj etapi i završio je na trećem mestu u generalnom plasmanu.</s><s>U septembru je osvojio svetsko prvenstvo u vožnji na hronometar, pobedio je Tonija Martina za 26 sekundi.</s>

<s>2015 
Na početku sezone, Vigins je produžio ugovor sa timom Skaj do aprila 2015. kako bi pokušao da osvoji Pariz—Rube pre nego pređe u novoformirani tim Vigins, gde će trenirati na velodromu sa ostalim članovima britanskog tima za Olimpijske igre 2016.</s>

<s>Sezonu je počeo na Turu Katara, gde nije bio konkurentan za generalni plasman, a na hronometru je po prvi put vozio u majici duginih boja i završio je treći.</s><s>Vratio se na Pariz—Nicu prvi put nakon 2012. prolog je završio na 12 mestu, a na ostalim etapama je vozio lagano i napustio je trku pre brdskog hronometra, na kome drži rekord za najbrže vreme 2012.</s><s>Trku je osvojio njegov suvozač Riči Port.</s><s>U martu je vozio klasike E3 Harelbeke i Gent—Vevelgem kao pripremu za Pariz—Rube.</s><s>Na Pariz—Rubeu, Vigins je napao na 30 kilometara do cilja, ali su ga uhvatili i završio je na 18 mestu.</s><s>Nekoliko dana kasnije, objavljeno je da će Vigins pokušati da obori rekord u vožnji na sat vremena 7. juna na Velodromu u Londonu.</s><s>Sa svojim timom Vigins učestvovao je na Turu Jorkšira, ali nije imao zapaženih rezultata.</s>

<s>7. juna, Vigins je oborio rekord na sat vremena, odvezavši 54.526 kilometara, srušio je rekord Aleksa Dauseta za 2 kilometra.</s>

<s>16. avgusta, Vigins se pridružio Kevendišu na velodromu, prvi put nakon Olimpijskih igara 2008.</s><s>Na evropskom prvenstvu u velodromu, osvojio je zlato u timskom takmičenju.</s>

<s>2016 
Godine 2016. je učestvovao na svetskom prvenstvu u velodromu, u Londonu i osvojio je dve medalje.</s><s>Srebro u timskom takmičenju, Britanci su poraženi od Australije.</s><s>U medisonu, sa Markom Kevendišem, osvojio je zlato, njihovo drugo, pobedili su na sličan način kao 2008.</s>

<s>Na Olimpijskim igrama u Rio de Ženeiru, nije vozio hronometar, već samo na velodromu.</s><s>12. avgusta, osvojio je zlato u timskom takmičenju, a Britanci su postavili novi svetski rekord.</s>

<s>Privatni život 
Vigins je oženjen sa Ketrin (dev.</s><s>Kokran), koju je sreo tokom igara Komenvola 2002. godine.</s><s>Imaju dva sina.</s>

<s>Vigins je imao težak odnos sa ocem, Garijem Viginsom, koji ga je napustio kad mu je bilo dve godine.</s><s>Vigins ga je prvi put upoznao 1999, kada je bio u trening kampu u Australiji.</s><s>Tada je upoznao i svoje dve polusestre.</s><s>Opet su se sreli 1999. kada se Vigins vratio treningu u Australiji i ostao je tri nedelje sa ocem.</s><s>Tamo je video da mu otac ima problema sa alkoholom i drogom i više se nisu gledali.</s><s>Otac mu je umro 2008.</s><s>Vigins nije išao na sahranu.</s>

<s>Vigins ima kolekciju motora i gitara iz šezdesetih i sedamdesetih.</s><s>2012. je svirao gitaru na dobrotvornom konncertu.</s><s>Navija za fudbalski klub Liverpul i ragbi tim Vigan voriorsi.</s>

<s>2015. objavio je knjigu "Moj sat", u kojoj je opisao pripremu i obaranje rekorda na sat vremena.</s>

<s>Reference</s>

<s>Spoljašnje veze</s>

<s>Profil na biciklističkoj arhivi</s>

<s>Britanski biciklisti
Britanski olimpijci
Biciklisti na Olimpijskim igrama 2000.</s><s>Biciklisti na Olimpijskim igrama 2004.</s><s>Biciklisti na Olimpijskim igrama 2008.</s><s>Biciklisti na Olimpijskim igrama 2012.</s><s>Biciklisti na Olimpijskim igrama 2016.</s><s>Olimpijski pobjednici u biciklizmu
Osvajači olimpijskih medalja u biciklizmu
Svjetski prvaci u biciklizmu
Pobjednici Tour de Francea</s>

