Zemaljska vlada za Bosnu i Hercegovinu
<s>Zemaljska vlada je bila institucija austrougarske vlasti u Bosni i Hercegovini, od 1878. do 1918. godine.</s><s>Ustrojena je carskom naredbom od 29. oktobra 1878. godine, a službeni rad započela je u Sarajevu, 1. januara 1879. godine.</s><s>Sjedište Zemaljske vlade nalazilo se u današnjem Predsjedništvu Bosne i Hercegovine, objektu izgrađenom od 1886. do 1888. godine po projektu arhitekte Josipa Vancaša.</s>

<s>Na Berlinskom kongresu koji je održan od 13. juna do 13. jula 1878. nakon rusko-turskog rata.</s><s>Na Kongresu je odlučeno da se jedan dio provincija odvoji od Turske i da na upravljanje drugim državama.</s><s>Bosna i Hercegovina dodijeljena je Austro-Ugarskoj, a formalno je i dalje pripadala Osmanskom Carstvu sve do aneksije 1908.</s>

<s>U ime Austrougarske vlade, administrativnim poslovima u Bosni i Hercegovini upravljalo je Zajedničko ministarstvo finansija.</s><s>Pri ovom ministarstvu u Beču postojao je Bosanski biro koji je preko Zemaljske vlade u Sarajevu upravljao Bosnom i Hercegovinom.</s>

<s>Organizacija Zemaljske vlade 
Na čelu Zemaljske vlade nalazio se Zemaljski poglavar čija je uloga bila titularna.</s><s>Stvarni šef Zemaljske vlade bio je civilni adlatus.</s><s>Sve odluke Zemaljske vlade, morale su odobriti institucije Austrougarske.</s><s>Zemaljska vlada je imala izvršnu, sudsku vlast i nadležnost nad administracijom.</s><s>Reorganizacijom zemaljske uprave 1912. godine ukinut je položaj civilnog adlatusa.</s><s>Rukovođenje Zemaljskom vladom predato je Zemaljskom poglavaru koji je istovremeno bio i komandant okupacione vojske što je bio jedinstven slučaj u Austrougarskoj monarhiji.</s><s>Funkciju Zemaljskog poglavara vršili su istaknuti carski oficiri (Oskar Poćorek, Stjepan Sarkotić...).</s>

<s>Vlada se u početku sastojala od tri odjeljenja: za unutrašnju upravu, za financije i za pravosuđe.</s><s>Kasnije je dobila građevinsko, privredno, tehničko i odjeljenje za nastavu i bogoslovlje.</s>

<s>Organizacija uprave 
Nakon okupacije u Bosni i Hercegovini zadržana je osmanska upravna struktura gdje god se smatralo da dobro funkcionira, samo što su izmijenjena imena i osoblje.</s><s>Tako je Bosanski vilajet postao Reichsland Austro-Ugarske Monarhije sa sljedećom teritorijalnom podjelom: sandžaci su postali okruzi, kadiluci su preimenovani u kotare, a nahije u kotarske ispostave.</s><s>Zemaljski poglavar došao je na mjesto valije, okružni predstojnik na mjesto mutesarifa (upravitelja sandžaka), a kotarski predstojnik na mjesto kajmakama/mudira (upravitelja kotara).</s>

<s>Uprava u Bosni i Hercegovini je bila apsolutistička i narod nije imao nikakav utjecaj na vlast i rad njezinih aparata.</s><s>Zakon o upravi Bosne i Hercegovine iz 1880. godine definirao je osnovne crte financijske politike.</s><s>Prema tom zakonu, bosansko-hercegovačka uprava je svoj rad financirala iz prihoda države, dok je Austro-Ugarska odobravala dodatne prihode samo u slučaju nužnosti.</s><s>U Bosni i Hercegovini do 1883. godine nije bilo financijskih institucija.</s><s>Te godine Benjamin Kallay je isposlovao osnivanje prve novčane ustanove u Bosni i Hercegovini 
preko Union banke iz Beča, a Austro-Ugarska vlada je, 1895. godine osnovala Privilegiranu zemaljsku banku za Bosnu i Hercegovinu kako bi poboljšala ekonomske prilike u zemlji.</s>

<s>Bosansko-hercegovačka vojska osnovana je Vojnim zakonom kojeg je proklamirao car Franjo Josip 4. novembra 1881. godine.</s><s>Žandarmerija je postupno uređivana, tako da je 1902. godine u žandarmeriji bilo 2.300 ljudi (od toga 52 vojna oficira.).</s>

<s>Reference</s>

<s>Bosna i Hercegovina u Austro-Ugarskoj</s>

