Antonio Starabba, Marchese di Rudinì
<s>Antonio Starabba di Rudinì, (Palermo, 6. travnja 1839. — Rim, 6. kolovoza 1908.), bio je  talijanski markiz i političar.</s>

<s>Rudinì je postao gradonačelnik Palerma 1865., ugušio je klerikalno-bourbonski ustanak u gradu, a kao nagradu postaje prefekt Palerma i 1868.</s><s>Napulja.</s><s>Kratko je obnašao dužnost ministra unutarnjih poslova 1869.</s><s>Ubrzo je izabran u zastupnički dom, u kom je zastupao interese krajnje desnice.</s>

<s>Zamjenik predsjednika zastupničkog doma postaje 1890., a u veljači 1891. imenovan je premijerom naslijedivši na toj dužnosti Francesca Crispia, čijem političkom porazu sam uveliko potpomaže.</s><s>Preuzima i portfelj vanjske politike, obnavlja Trojni savez i radi na smanjivanju vojnih troškova, no već u lipnju 1893. zamjenjuje ga na mjestu premijera Giovanni Giolitti.</s>

<s>Rudinì je naslijedio Crispia i u ožujku 1896., kada je ovaj pao u nemilost glede posljedica nesretnog rata u Abesiniji.</s><s>S Abesinijom sklapa mir, odričući se bilo kakvih potraživanja u talijansku korist, ali nije mogao riješiti unutrašnje teškoće Italije.</s><s>Poslije nekoliko rekonstrukcija kabineta zatražio je i dobio ostavku na mjestu premijera 1898.</s>

<s>Premijeri Italije
Italijanski političari</s>

