Piljeni furnir
<s>Piljeni furnir je vrsta furnira, koji se izrađuje posebnom tehnologijom piljenja (struganje) furnirskih prizmi, dobijenih raspiljivanjem furnirskih trupaca na deset ili više prizmi.</s><s>Ovo je ujedno i najstariji način izrade furnira.</s><s>Pronalaskom tehnologije rezanja furnira, ovaj način izrade polako nestaje, te se primjenjuje u izuzetnim potrebama, kada odgovarajući kvalitet furnira nije moguće dobiti procesima ljuštenja ili rezanja.</s><s>Piljenjem furnira gubi se između 50-80 % zapremine trupca 
Kod svih vrsta drveta, koje sadrže tanin, radi sprečavanja nastajanja tamnih mrlja, koje nastaju u dodiru tanina sa metalom, neposredno poslije piljenja, površinu furnira je potrebno posuti kalij oksalatom (K2C2O4) ili sličnim hemijskim sredstvom.</s><s>Iz istog je razloga potrebno prije početka tehnološke faze sušenja furnira, očistiti piljevinu sa listova furnira.</s>

<s>Proizvodni proces</s>

<s>Sirovina</s>

<s>Kao sirovina za piljeni furnir, koristi se visokovrijedne vrste drveta sa posebnim estetskim svojstvima, od kojih se furnir oblaže na namještaj, muzičke instrumente i zidove.</s><s>Udio piljenog furnira u ukupnoj svjetskoj proizvodnji je oko 5%, a izrađuju se u slučajevima, kada se struktura i boja drveta nepromjenjena (kao npr. kod javora) želi zadržati na furniru.</s><s>Osim javora, česta je i upotreba hrasta, oraha, brijesta, bukve i voćkarica.</s><s>Od egzota, koriste se mahagoni, palisander i ebanovina.</s><s>Za piljeni furnir se koriste uglavnom lišćari, jer bi upotreba četinarskih vrsta, zbog ušešća smole, otežala dalju obradu, pogotovo nanošenje lakova na površinu furnira.</s><s>Upotreba četinarskih vrsta bila je rasprostranjena u Južnoj Americi, gdje se koristila alerca (patagonijski čempres), koja je od sedamdesetih godina prošlog vijeka proglašena zaštićenom vrstom.</s><s>Razlozi izrade furnira ovom metodom u debljinama 1,2–2,5 mm, 5 mm, 7 mm i 10 mm  su:
 Piljeni furnir sadržava prirodnu svijetlu boju drveta, te se za razliku od drugih metoda izrade sa termičkom obradom, boja furnira ne mijenja;
 Pucanje i raspucavanje rezanog furnira zbog pritiska noža, kod piljenog furnira je smanjeno na minimum.</s><s>Ova osobina omogućava bolja svojstva pri površinskoj obradi furnira;
 Tvrde vrste drveta (palme, tropske egzote tzv. željezno drvo i zmijsko drvo), mogu se samo obrađivati piljenjem;
 Bolja fizičko-mehanička svojstva ovog furnira, koje mu daju dužu trajnost, za razliku od rezanog furnira.</s><s>Posebno se koristi u visokovrijednom namještaju (npr. izradi stolova), gdje tvrdoća površine utiče na trajnost proizvoda.</s><s>Piljeni se furnir koristi i za izradu visokovrijednih muzičkih instrumenata.</s>

<s>Dimenzije i kvalitet</s>

<s>Dimenzije furnirskih trupaca, su definisane proizvodnim procesom i mašinama na kojima se vrši piljenje.</s><s>Piljeni furnir nema velika ograničenja, jer zbog načina piljenja, moguće su promjenljive dužine trupaca.</s><s>U zavisnosti od standarda u zemljama izrade, furnir se ipak reže u određenim, za to standardiziranim dužinama, koje su uglavnom proistekle iz primjene furnira, te logističkih i prodajnih zahtjeva tržišta.</s><s>Važan parametar je prečnik trupca, za kog postoje preporuke i proračuni rentabilnosti izrade u granicama ispod preporučenog prečnika. (npr. prečnik trupca od hrasta ne bi trebao biti manji od 45 cm).</s><s>Zatim, odnos srčike i bjeljike, koji kod nekih vrsta mogu znatno smanjiti estetske vrijednosti furnira.</s>

<s>Za razliku od druge dvije tehnologije, tolerancija grešaka sirovine je prilično stroga, tako da osim jednostrane zakrivljenosti trupaca oko 2%, manjih površinskih oštećenja, ostale greške gotovo da nisu dozvoljene.</s><s>Izuzetak su greške teksture, koje se uslijed pravilnog odabira reza prizme, mogu smatrati prednošću u ovoj tehnologiji.</s>

<s>Kao i za sve ostale tehnologije, zahtjevi su da je kod većine kvalitetnijih vrsta (hrast, brijest, javor) obavezna zimska sječa, koja se definiše u zavisnosti od klimatskih uslova, po prosječnoj temperaturi okoliša.</s>

<s>Svi se furnirski trupci numerišu i označavaju posebnim plastičnim pločicama sa ugraviranim potrebnim podacima.</s><s>Podaci su obično propisani standardima, te se teži standardiziranju podataka međunarodnom nivou.</s><s>Pločica se pričvršćuju na čelo trupca, a prilikom raspiljivana na segmente, protokoliše se dalja obrada, zbog sličnosti slike furnira segmenata ispiljenih iz istog trupca.</s><s>U daljoj obradi se raspiljeni furnir iz jednog trupca, prodaje u paketu.</s>

<s>Transport</s>

<s>Transport furnirskih trupaca vrši se željeznicom ili cestovnim prometom.</s><s>U zemljama gdje je to moguće transport je vodenim putom.</s>

<s>Skladištenje</s>

<s>Furnirski trupci se skladište u duge jednoredne složaje, obično trapeznog oblika i visine od 3-14 m. Visina složajeva je u zavisnoti o unutrašnjeg transporta te je moguća i do 14  ukoliko se transort vrši kranom.</s><s>Veće visine nisu dozvoljene, iz sigurnosnih razloga, jer je moguće samoobrušavanje trupaca.</s><s>Dužina složajeva se kreću od 80-120 m a u direktnoj su korelaciji sa primjenjim transporterom (poprečni ili uzdužni elevator).</s>

<s>Premazivanje</s>

<s>Premazivanje čela i svih povređenih povšina raznim uljima ili smolom radi sprečavanja isparavanja vlage iz drveta ili kombinacija sa antiseptičkim sredtvima, koji sprečavaju razvoj gljivica; Uslov za nanošenje vlagozaštitnih i antiseptičkih sredstava je da drvo ima vlažnost između 60-70 % ili više.</s><s>Antiseptička sredstva se nanose četkom ili prskanjem na čela, koja ne smiju biti mokra.</s><s>Premaz se nanosi jednom ili dva puta, dok se drugi dan nanose vlagozaštitna sredstva.</s>

<s>Mokro čuvanje</s>

<s>Trupci se prilikom skladištenja prskaju vodom, po određenim vremenskim intervalima.</s><s>U zavisnosti od klime, temperature, vremena skladištenja, prskanje (rošenje) se vrši svakih 15-30 minuta u zavisnosti od doba dana.</s><s>Rošenje ne smije biti intenzivno i traje obično 5-10 minuta.</s><s>Ova vremena su okvirna i za svako skladište se određuje posebna tabela sa intervalima prskanja.</s><s>Veoma je bitno da količina vode nije prevelika, jer u slučaju previsoke vlage, trupci su skloni truljenju ili napadu gljivica.</s>

<s>Potapanje u bazenima</s>

<s>Zamrzavanje</s>

<s>Mehanička priprema</s>

<s>Pod mehaničkom pripremom furnirskih trupaca podrazumjevaju se slijedeće operacije: formatiranje (kraćenje), skidanje kore (koranje), raspiljivanje na segmente.</s>

<s>Piljenje
Za razliku od rezanja i ljuštenja, primjenom ove tehnologije, prilikom dobijanja furnira nastaje piljevina, jer se furnir obično pili velikim kružnim pilama prečnika i do 4 m kao u Sjevernoj Americi, dok se u Evropi koristi najčešće specijalni gater, sa desetak tračnih pila koje istovremenim okomitim pomjeranjem, raspiljuju prizmu u tanke listove furnira.</s><s>Prizma (flič) se dobija raspiljivanjem furnirskog trupca u formu četvrtastog ili približno poprečnog presjeka.</s><s>Prizma se razpiljuje radijalnim rezovima.</s><s>Za razliku od rezanog i ljuštenog furira, termička obrada prizmi nije potrebna.</s>

<s>Piljenje gaterom 
Piljenje gaterom ima prednosti u višem kapacitetu proizvodnje, nižem utrošku energije, te jednostavnijem procesu.</s><s>Važan faktor je vodilica noža, koja osim vođenja noža, pomaže i pri odvajanju furnira od prizme.</s><s>Istovremeno jedan pritisni valjak daje stabilnost prizmi prilikom piljenja.</s><s>Debljina pile kod piljenja gaterom je oko 0,9 mm.</s><s>Najbolji oblik zuba je jednakostranični trokut sa uglom oštrenja od β=30°, zadnjim uglom od γ=75°, rastojanjem (korak) između zubaca t=15 mm i visinom zuba od h=8 mm.</s><s>Razmetanje zubaca na stranu, za optimalnu pripremu je od 0,25-0,30 mm, čime se debljina reza kreće od 1-1,5 mm.</s><s>Svaki jedanaesti zub ostaje nerazmetnut, te time rez gaterske pile postaje najčistiji.</s><s>Brzina rezanja pile kreće se oko 6-7,7 m/s, a pomak obradka je 0,1-1,5 m/min.</s><s>Sa prosječnom debljinom furnira od 1 mm, procenat iskorištenja je 41,6% od ukupne zapremine prizme.</s><s>Najmanja debljina furnira je ovisna od vrste drveta te iznosi 0,8 mm, dok su optimalne debljine između 0,9-3 mm.</s>

<s>Piljenje kružnom pilom 
Proces piljenja kružnim pilama, na furnirskim kružnim pilama, koje potiču iz Francuske čest je u Sjevernoj Americi, a razvijeno je uglavnom za piljenje hrastovog furnira, te je najmanja debljina furnira 1 mm.</s><s>List kružne pile sastoji se iz diska na kojem je pričvršćeno 16 segmenata, debljine do 1,2 mm.</s><s>Veličine uglova zuba su: ugao oštrenja od β=73°, zadnji ugao od γ=15°, prednji ugao δ=15°, korak između zubaca t=14 mm i visina zuba od h=7 mm.</s><s>Segmenti se zakovicama pričvršćuju na list pile, te se stanjuju na 0,9 mm.</s><s>Razmetanje zubaca na stranu, je od 0,25 mm.</s><s>U slučaju nestabilnosti i širokog reza pile, razmet zubaca se smanjuje.</s><s>Prečnik lista se kreće od 2 m i više.</s><s>Brzina zuba je 50 m/sec, a pomak obradka do 2 m/min.</s><s>Nedostatak ovog načina piljenja u odnosu na gatersko rezanje je veći utrošak vremena oštrenja kružne pile, koji se može kretati oko 120 minuta u odnosu na gatersku pilu, čije oštrenje traje nekoliko minuta.</s>

<s>Sušenje</s>

<s>Dalja obrada</s>

<s>Skladištenje</s>

<s>Primjena</s>

<s>Napomene</s>

<s>Reference</s>

<s>Furniri</s>

