Skladnja turskog jezika
<s>Sintaksa ili Skladnja turskog jezika je ogranak turske gramatike koji proučava red riječi u rečenici, odnos između riječi, način sastavljanja rečenice, logične odnose između rečenica i njihovi mogući oblici izražaja.</s>

<s>Druga značajna osobina turskog jezika je način na koji sastavlja rečenice.</s><s>Za rečenicu «ja sam sretan», na španjolskom i na njemačkom reći će se:
šp. yo estoy feliz;
nj.</s><s>Ich bin zufrieden;
dok će na ruskom i na turskom nedostajati glagol «biti» (kopula):
rus. я счастлив;
tur. ben mutluyum.</s><s>Osnovna kopulativna rečenica na turskom se sastavlja ovako: subjekt + imenski predikativ (ili priloški predikativ), pa se imenskom predikativu dodaje nastavak kako bi on bio usklađen sa subjektom.</s><s>Na primjer,
ben doktorum (ja sam doktor);
ben güzelim (ja sam lijep/lijepa);
ben babayım (ja sam otac).</s><s>Da bi se sastavila negativna kopulativna rečenica, red je isti ali poslije imenskog predikativa ide riječ değil (tj. negacija «ne») kojoj se dodaje nastavak.</s><s>Dakle:
ben doktor değilim (ja nisam doktor);
ben güzel değilim (ja nisam lijep/lijepa);
ben baba değilim (ja nisam otac).</s><s>Za upitne rečenice važi isto pravilo, ali nastavak se dodaje rječju mi, na primjer:
ben doktor muyum? (jesam li ja doktor?);
ben güzel miyim? (jesam li ja lijep/lijepa?);
ben baba mıyım? (jesam li ja otac?).</s><s>Kada je upitna rečenica negativa, dodaje se değil ispred mi:
ben doktor değil miyim? (nisam li ja doktor?).</s><s>Naravno glasovne promjene u nastavnicima prate isključivo gore navedeni princip harmonije samoglasnika.</s><s>Kada je riječ o strukturi rečenice (sintaksa), turski jezik prati red subjekt–objekt–glagol (SOV).</s>

<s>Osnovni logični veznici:
 i (sastavna kopulativna rečenica) – ve
 ili (rastavna) – veya
 i... i..., niti... niti... (korelativna) – hem... hem..., ne... ne...
 zato što (uzročna) – için
 tako da (posljedična) – diye
 radi, kako bi, da bi (namjerna) – için, amacıyla
 ako, ukoliko, ako... onda... (uslovna) – şartıyla, kadar; eve... su...; eğer o zaman...;
 iako, premda, mada (dopusna) – olsa bile, yine, fakat</s>

<s>Fusnote</s>

<s>Izvori</s>

<s>Turski jezik</s>

