Ženska gimnazija Sarajevo
<s>Ženska gimnazija u Sarajevu, danas Poljoprivredno–veterinarska i prehrambena škola, nalazi se na lijevoj obali Miljacke u neposrednoj blizini Drvenija mosta.</s><s>Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj od 4. do 6. juna 2012. godine u Sarajevu, donijela je odluku da se zgrada proglasi za nacionalni Nacionalni spomenik BiH.</s><s>Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Martin Cherry, Amra Hadžimuhamedović (predsjedavajuća), Dubravko Lovrenović, Ljiljana Ševo.</s>

<s>Historija 
Zgrada Ženske gimnazije kod Drvenija mosta izgrađena je prije 1898. godine po projektu Hansa Niemeczeka za potrebe austrougarske Vojne komande.</s><s>Dograđena je 1899. godine prema zapadu, u istome neorenesansnom stilu, po projektu Josip Vancaša.</s><s>U istoj ulici Terezija, Ludwig Huber projektovao je godine 1900/01 zgradu “Filipovića kasarne”, tako da su u tri godine završena dva značajna vojno–komandna objekta austrougarske vojske na potezu od Bistrika do Drvenija mosta.</s>

<s>Djeci ženskog pola do 1909. godine nije bio dopušten redovan upis u Realnu gimnaziju u Sarajevu, smještenu u zgradi na suprotnoj obali Miljacke, već su ženska djeca mogla dobiti status hospitanata ili privatista, odnosno polagati ispit na kraju školske godine.</s><s>Redovno pravo upisa u gimnaziju u Sarajevu djevojke su dobile tek nakon završetka Prvog svjetskoga rata, početkom školske 1919/20. godine</s>

<s>Nakon završetka Prvog svjetskog rata, 1919. godine u zgradu je prvobitno smješten Državni erar, a 1923. godine je  smještena Ženska gimnazija.</s><s>Već u drugoj godini broj učenica je narastao na 500, a bilo je 40 nastavnica, s tim da je kasnije otvorena mogućnost upošljavanja profesora muškoga spola.</s><s>Neposredno prije Drugog svjetskoga rata, ženska gimnazija je po broju đaka bila među najvećim ustanovama u zemlji, s obzirom da se u njoj školovalo oko 1500 učenica.</s><s>Broj maturantkinja se godišnje kretao između 30 i 40, a neposredno pred Drugi svjetski rat taj broj se popeo na 80.</s>

<s>Tokom druge polovine XX stoljeća objekt ne mijenja funkciju, ali je umjesto Ženske gimnazije otvorena Poljoprivredno–veterinarska i prehrambena škola, koja je i danas aktivna.</s>

<s>Godine 2003. izvršena je adaptacija podrumskih prostorija škole uz pomoć njemačke organizacije “Handwerkskammer Koblenz”.</s><s>Tom prilikom su izgrađeni savremeni sadržaji za praktičnu nastavu: opremljene su prostorije za uzgoj gljiva, prostorija za preradu mesa, pekara, a otvorene su prodavnica i školska menza.</s><s>Na sjevernoj strani je otvoren novi ulaz koji povezuje Drvenija most sa školskom menzom.</s>

<s>Opis 
Ženska gimnazija u Sarajevu ima približno pravougaonu osnovu dimenzija 36,50 x 27,00 m. Spratnost iznosi Sut+P+3+tavan, visina do krovne strehe 19,70 m, a do sljemena krova iznosi 23,90 m. Po stilskome određenju građevina se može svrstati u objekte građene u neorenesansnom duhu, i tokom postojanja dograđivana i mijenjala namjenu.</s>

<s>Reference</s>

<s>Nacionalni spomenici u Sarajevu
Građevine u Sarajevu
S</s>

