Bombaški proces
<s>Bombaški proces je naziv za sudski proces koji je od 6. do 14. novembra 1928. godine održan pred Kraljevskim sudbenim stolom u Zagrebu protiv Josipa Broza i još petoro optuženih za širenje komunističke propagande i neovlašćeno prikupljanje i držanje oružija i municije.</s><s>Kada je u kući u kojoj su 4. avgusta 1928. godine, uhapšeni Josip Broz i drugi optuženi, policija pronašla četiri bombe, novine su o ovom događaju pisale kao o „Bombaškoj aferi”, pa je zbog toga i sam proces nazvan „Bombaški”.</s>

<s>Josip Broz i još dvojica optuženih bili su proglašeni krivima i osuđeni na vremenske kazne zatvora, dok je ostalo troje bilo oslobođeno.</s><s>Proces je ostao upamćen po Titovom nastupu na sudu, pošto je javno priznao da je član ilegalne Komunističke partije, ali i izjavi da ne priznaje ovaj sud, već samo sud svoje partije</s>

<s>Nakon donošenja presude, Josip Broz je bio upućen na izdržavanje zatvorske kazne — najpre u zatvor Lepoglavu, a potom u Maribor.</s><s>Posle izdržanih pet godina, Broz je novembra 1933. godine bio prebačen u Ogulin, gde je do 14. marta 1934. odležao ostatak od sedmomesečne kazne zatvora, na koju je bio osuđen na tzv „Ogulinskom procesu”, oktobra 1927. godine.</s>

<s>Godine 1978, Televizija Zagreb snimila je dvodelni televizijski film „Bombaški proces”, sa Radetom Šerbedžijom u ulozi Josipa Broza.</s>

<s>Titova aktivnost u Zagrebu</s>

<s>Januara 1928. godine, Josip Broz je u ime Saveza metalaca rukovodio štrajkom metalskih radnika u preduzeću „Sila” u Zagrebu, jer je poslodavac onemogućavao sprovođenje izbora za radničke poverenike i otpustio šestoricu radnika.</s><s>Pošto je Oblasna inspekcija stala na stranu poslodavaca, štrajk je završen neuspešno.</s><s>Potom je tokom januara i februara učestvovao u pripremama za Osmu mesnu konferenciju KPJ za Zagreb, koja je održana 25. februara.</s><s>Na ovoj Konferenciji, Josip Broz je kao organizacioni sekreter Mesnog komiteta, dao kritičku analizu dotadašnjeg rada Mesnog komiteta i izneo predloge o osudi „frkacijskih borbi“ i okretnju KPJ životnim problemima radničke klase.</s><s>Na kraju Konferencije većina delegata je Josipa Broza izabrala za novog političkog sekretara Mesnog komiteta.</s>

<s>Tokom marta i aprila, Josip Broz se kao sekretar Saveza radnika metalne industije i obrta Jugoslavije za Hrvatsku, bavio sindikalnim pitanjima radnika u Zagrebu, ali i drugim mestima — Koprivnici i Karlovcu.</s><s>Krajem aprila radio je i na organizovanju Prvomajske proslave, odnosno organizovanja skupštine Nezavisnih sindikata, koju je policija zabranila, pa je na dan 1. maja, na Brozovu inicijativu, odlučeno da radnici zakićeni crvenim karanfilima odu u dvoranu bioskopa „Apolo”, gde se održavao miting Socijalističke partije i pretvore je u skup Nezavisnih sindikata.</s><s>Ovaj plan nije uspeo, jer su socijalisti čim su počele upadice radnika, u sporazumu sa policijom raspustile skupštinu.</s><s>Prilikom pokušaja policije da isprazni bioskopsku salu, uhapšeni su Josip Broz i Kamilo Horvatin, kao i još petorica radnika.</s><s>Oni su potom od strane Kraljevskog redarstvenog ravnateljstvom u Zagrebu bili osuđeni na po 14 dana zatvora.</s>

<s>Nakon izlaska iz zatvora, polovinom maja, Broz je održao prošireni sastanak Mesnog komiteta na kome se raspravljalo o Otvorenom pismu Izvršnog komiteta Kominterne, koje je Kominterna 13. aprila uputila članovima KPJ i u njemu osudila frakcijske borbe.</s><s>Sve do polovine juna, Broz se bavio partijskim radom na sprovođenju Otvorenog pisma, kao i sindikalnim radničkim pitanjima.</s><s>Nakon atentata u Narodnoj skupštini, 20. juna 1928. godine kada je ubijeno i ranjeno nekoliko poslanika HSS-a, na ulicama Zagreba su otpočeli masovni protesti.</s><s>Najveći protest bio je 21. juna, na kome je bilo više od 30.000 ljudi.</s><s>Tokom ovog protesta, na više mesta u Zagrebu su bile postavljane barikade, a u sukobu žandarmerije i demonstranata bilo je troje mrtvih i više ranjenih, dok je oko 120 demonstranata je uhapšeno.</s>

<s>Odmah po vesti o atentatu u Skupštini, Biro CK KPJ je u Zagrebu održao sednicu, na kojoj je ocenio da će doći do novih napada na radnički pokret i hapšenja partijske centrale, pa su određeni zamenici svih članova Biroa CK KPJ.</s><s>Josip Broz je tada imenovan za zamenika organizacionog sekretara Jakoba Žorge.</s><s>Broz je 22. juna, povodom krvavog obračuna policije s demonstrantima, u ime Mesnog komiteta KPJ za Zagreb napisao letak u kome je pozvao zagrebačke radnike da 23. juna stupe u generalni štrajk.</s><s>Istog dana, Broz je i u ime Pokrajinskog radničkog sindikalnog odbora za Hrvatsku izdao letak u kome je pozvao zagrebačke radnike na generalni štrajk.</s><s>Do generalnog štrajka zagrebačkih radnika nije došlo, ali je ostvaren niz manjih štrajkova u preduzećima i fabrikama, a najveći je bio u Radionici državnih železnica, u kome je 26. juna učestvovalo 1.200 radnika.</s>

<s>Krajem juna, Broz nastavlja sa partijskim radom na sprovođenju Otvorenog pisma, ali zbog novonastale situacije počinje da živi poluilegalno.</s><s>Nastavio je da stanuje u Petrovoj ulici broj 62, ali je često noćio po drugim stanovima.</s><s>U prostorije sindikata navraćao je iznenada i na kratko.</s>

<s>Hapšenje 
Zagrebačka policija je 10. jula 1928. godine izdala izveštaj nadležnim organima o rasturanja letaka Pokrajinskog radničkog sindikalnog odbora, koji je u ime odbora izdao Josip Broz.</s><s>Deset dana kasnije, 21. jula zagrebačka policija je pod brojem 10726 raspisala poternicu za Josipom Brozom.</s><s>Posle svega par dana policija je 27. jula uspela da uhapsi Broza u stanu u Petrovoj ulici broj 62.</s><s>Potom je bio sproveden u prostorije Saveza metalskih radnika u Ilici broj 49, gde je trebao da prisustvuje pretersu.</s><s>Tokom pretersa prostorija, Broz je iskoristio priliku da pobegne — kroz prozor toaleta prebacio se na krov šupe, a potom u dvorište.</s><s>Nakon ovoga nastavio je da živi u potpunoj ilegalnosti.</s>

<s>Josip Broz je još u toku juna iznajmio sobu u stanu Andrije Božičkovića i Eve Koprivnjak, u Vinogradskoj cesti broj 46.</s><s>Ovu sobu, Broz je koristio za ilegalni rad i ovde je bilo partijsko sklonište za literaturu, a tu je povremeno radila i tehnika Mesnog komiteta KPJ za Zagreb.</s><s>Policija je ovo partijsko sklonište otkrila sasvim slučajno — kriminalna policija je u okolini ovog stana tragala za nekim ukradenim stvarima, pa je pritom saznala da u taj stan dolazi više ljudi.</s><s>Na dan 4. avgusta 1928. policija je upala u stan u Vinogradskoj cesti i izvršila pretres, tokom koga je u stanu pronašla veliku količinu partijskog materijala — 9 komada brošura „Osnovi Lenjinizma”, 30 komada raznih brošura o Lenjinu i Karlu Marsku, rukopis letka MK KPJ za Zagreb od 22. juna, više biltena CK KPJ za juli i dr. Takođe, prilikom pretresa je pronađena i znatna količina oružija i municije — četiri bombe, jedan pištolj, 16 naboja za vojničku pušku i 17 naboja za pištolj.</s><s>Nakon pretresa stana, Andrija Božičković i Eva Koprivnjak su odmah bili uhapšeni.</s>

<s>Za vreme policijskog upada u stan na Vinogradskoj cesti, Josip Broz se nalazio na sastanku partijske ćelije u gostioni „Paromlin” na Koturaškoj cesti.</s><s>Pre ponoći, Broz je krenuo kući, ali mu je na Pejačevićevom trgu, prišao jedan čovek, koga je ranije viđao u sindikatima i rekao da ga drugovi hitno traže u stanu na Vinogradskoj cesti.</s><s>Ne sluteći da je ovaj čovek policijski doušnik, Broz se uputio ka Vinogradskoj cesti, gde je prilikom ulaska u stan uhapšen.</s><s>Dvojica agenata, koja su čekala u zasedi, su ga savladala i kod njega pronašla pištolj marke „Brovning”, kao i nešto ilegalnog partijskog materijala.</s>

<s>Nakon Brozovog hapšenja, policija je nastavila da dežura ispred stana u Vinogradskoj cesti, pa je narednih dana uhapšeno još nekoliko lica, među kojima su bili — Ignac Koprivnjak, rođak Eve Koprivnjak; Franjo Novoselić, član tehnike omladinskog rukovodstva u Zagrebu; Pavle Brejer, vlasnike knjižare u Zagrebu; kao i Pelagija Broz, radnica i supruga Josipa Broza i Katica Gačić, radnica.</s><s>Pošto policija tokom istrage nije uspela da poveže učešće Pelagije Broz i Katice Gačić u organizovanju ilegalnog partijskog punkta, one su posle nekoliko dana bile puštene.</s>

<s>Titov boravak u pritvoru 
Nakon hapšenja Josip Broz je bio odveden u zatvor Redarstvenog ravnateljstva u Ilici 105, gde je sačinjen zapisnik stvari koje su pronađene kod njega.</s><s>Sutradan, 5. avgusta izveden je na prvo saslušanje na kome je izneo osnovne podatke o svom životnom putu, ali i o svom sindikalnom radu u svojstvu sindikalnog funkcionera.</s><s>Napomenuo je da politički pripada Savezu radnika i seljaka, dok je idejno opredeljen komunistički.</s><s>Prilikom ispitivanja, 6. avgusta, Broz je bio suočen sa Evom Koprivnjak.</s><s>Pošto nije želeo da odgovara na pitanja, šef agenata Julio Rimaj ga je udario stolicom po glavi i grudima.</s><s>Broz je nakon toga tražio da ga pregleda lekar i konstatuje povrede koje su mu nanete, ali pošto mu nije bio odobren lekarski pregled, on je stupio u štrajk glađu.</s>

<s>Tokom narednih dana 7, 8. i 9. avgusta zagrebačka i beogradska štampa je objavila više natpisao o „Bombaškoj aferi” i hapšenju Josipa Broza.</s><s>Zagrebački list „Obzor” prvi je 7. avgusta doneo vest o hapšenju u natpisu pod nazivom Pred novim hapšenjima u Zagrebu.</s><s>Nakon nedelju dana od hapšenja, 11. avgusta Redarstveno ravnateljstvo u Zagrebu je Josipa Broza i ostale uhapšenike prebacilo u zatvor Sudbenog stola.</s><s>Nakon prebacivanja u drugi zatvor, Broz je prekinuo sa štrajkom glađu.</s><s>Narednog dana, Predsednički ured Kraljevskog redarstvenog ravnateljstva je Kraljevskom državnom odvetništvu dostavilo krivičnu prijavu protiv uhapšenih.</s><s>Detektivi Redarstvenog ravnateljstva tada su Državnom tužilaštvu predali izveštaj u kome su ih upozorili da je kod Josipa Broza prilikom hapšenja pronađen pištolj, da je sklon begu i da je za vreme svog boravka u Rusiji služio boljševicima.</s><s>Kraljevsko državno nadodvjetništvo je 14. avgusta predalo istražnom sudiji Kraljevskog sudbenog stola prijavu s predlogom da se protiv uhapšenih povede istraga, određujući istvoremenom istražni zatvor.</s>

<s>Tokom boravka u pritvoru, Josip Broz je preko stražara Petra Brčića, koji je bio simatizer komunista, uspeo da rukovodstvu KPJ, odnosno Đuri Đakoviću, pošalje pismo u kome je opisao na koji je način uhapšen, šta je od ilegalne literature policija našla kod njega i u partijskom punktu u Vinogradskoj ulici, kao i o policijskoj torturi koja je sprovedena nad njim i ostalim uhapšenima.</s><s>On je Đuru Đakovića lično obavestio da će prilikom sudskog procesa otvoreno istupiti kao član Komunističke partije.</s>

<s>Proces</s>

<s>Optuženi 
Pored Josipa Broza na „Bombaškom procesu” je bilo optuženo još petoro lica:</s>

<s>Andrija Božičković, rođen 1901. godine, podvornika iz Voćina.</s><s>Osuđen na dve godine zatvora.</s><s>Eva Koprivnjak, rođena 1894. godine, domaćica iz Male Erpenje.</s><s>Oslobođena optužbe.</s><s>Franjo Novselić, rođen 1907. godine, tipografski radnik iz Osijeka.</s><s>Prvobitno osuđen na tri godine zatvora, ali mu je kazna smanjena na dve godine.</s><s>Ignac Koprivnjak, rođen 1887. godine, radnik iz Male Erpenje.</s><s>Oslobođen otužbe.</s><s>Pavle Brejer, rođen 1904. godine, pravnik iz Križevaca.</s><s>Oslobođen optužbe.</s>

<s>Andrija Božičković je nakon izdržane zatvorske kazne u zatvoru u Lepoglavi, bio pušten na slobodu, a 1941. godine su ga uhapsile ustaše i odvele u logor, odakle se nikada nije vratio.</s><s>Njegova nevenčana supruga Eva Koprivnjak, živela je u Zagrebu do 1955. godine.</s><s>Njen rođak, Ignac Koprivnjak, živeo je u selu Antunovcu, kod Osijeka do 1952. godine.</s><s>Franjo Novoselić je posle izlaska iz zatvora nastavio sa učešćem u revolucionarnom pokretu, a od 1941. godine je učestvovao u Narodnooslobodilačkom ratu.</s><s>Godine 1944. je bio zarobljen i odveden u logor Dahau, odakle se nikada nije vratio.</s><s>Pavle Brejer je aktivno učestvovao u revolucionarnom pokretu, zbog čega je u periodu od 1929. do 1933. godine, više puta bio hapšen i osuđivan na po nekoliko meseci zatvora.</s><s>Tokom 1935. godine sarađivao je za Zemaljskim biroom CK KPJ.</s><s>U novembru 1935. je bio uhapšen i juna 1936. godine osuđen na godinu dana zatvora.</s><s>Nakon izlaska iz zatvora, jedno vreme se bio pasivizirao i nije sarađivao sa revolucionarnim pokretom, ali je učestvovao u Narodnooslobodilačkom ratu u kom je poginuo 1944. godine.</s>

<s>Napomene</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura</s>

<s></s>

<s>1928
Sudski procesi
Josip Broz Tito</s>

