Drago Đukić
<s>Drago Đukić (Medeno Polje, Bosanski Petrovac, 1920 — Beograd, 1981), učesnik NOB i narodni heroj.</s>

<s>Biografija</s>

<s>Rođen je 13. novembra 1920. u Medenom Polju kod Bosanskog Petrovca, Bosna i Hercegovina.</s><s>Osnovnu školu je završio u Bosanskom Petrovcu.</s><s>Iako veoma talentovan, zbog siromaštva nije mogao završiti građansku školu.</s><s>Kratko vreme je pomagao roditeljima oko obrađivanja zemlje, a zatim se, kao šesnaestogodišnji dečak, zaposlio kod šumsko industrijskog preduzeća "Šipad", gde je radio teške fizičke poslove.</s><s>Godine 1939. odlazi u Beograd i zapošljava se u trkstilnoj tvornici.</s><s>Tu je postao član organizacije URSS-ovih sindikata i njen aktivista.</s><s>Zbog širenja naprednih ideja medju radnicima, poslodavac ga je otpustio sa posla.</s><s>U jesen 1939. sa novim pogledima i stečenim iskustvom, vraća se u svoj rodni kraj.</s><s>Ponovo radi teške fizičke poslove u Bjekojevom Kamenu a kasnije kao gradjevinski radnik u Javorovoj Kosi.</s>

<s>Posle okupacije uključio se u pripreme za oružanu borbu.</s><s>Kad je počeo ustaški teror govorio je narodu da se treba sklanjati.</s><s>U junu 1941. sa dvadesetak svojih drugova čini jezgro ustaničke organizacije u Medenom Polju i okolnim selima; 27. jula pošao je u prve borbe u kojima se isticao izvarednom hrabrošću i odlučnošću.</s>

<s>U avgustu 1941.sa dvanaestoricom drugova napao je i do nogu potukao jednu ustašku četu na Javorovoj Kosi, a u Rastovači je sa nekolicinom boraca zarobio oficira i 15 domobrana.</s><s>Kada je u Medenom Polju bio opkoljen, izgledalo je da se neće izvući.</s><s>Ali je odlučno krenuo napred, ubio nekoliko neprijateljskih vojnika i iz obruča izašao sa plenom od dva puškomitraljeza.</s><s>Već tada se o njemu počela kovati legenda.</s><s>Svugde je bio među prvima i bio primer drugima.</s><s>Bio je desetar, komandir voda, zamenik političkog komesara čete, politički komesar čete bataljona i brigade.</s><s>Član KPJ postao je 9. januara 1942.</s>

<s>Za njegovo ime vezane su mnoge borbe 1. krajiške brigade, koja je ratovala ne samo u Bosni nego i u drugim krajevima Jugoslavije.</s>

<s>Istakao se u borbama na Sasini kod Sanskog Mosta, na planini Manjači, u napadu na Bihać i selo Zavalje, gde je likvidirao neprijateljsko uporište i zaplenio dva mitraljeza.</s>

<s>Njegov je bataljon u IV neprijateljskoj ofanzivi kod Benkovca, razbio nemačku kolonu, koju su od potpunog uništenja spasli tenkovi.</s><s>Odvažni i smeli Đukić se sa još jednim borcem, u sumrak provukao kroz lanac tenkova, zarobio veću količinu municije i omogućio bataljonu da krene u dalju borbe.</s>

<s>Velika je njegova zasluga za uspeh nadaleko čuvene akcije: paljenja nemačkih aviona na aerodromu Rajlovac, kod Sarajeva.</s><s>Neprijatrlj je otkrio napad, ali je Đukić poveo borce na juriš i u dvočasovnoj borbi odneo pobedu.</s>

<s>Na putu iz Ustukoline ka Goraždu, u januaru 1944, Đukić - politički komesar bataljona, u kritičnoj situaciji, preuzeo je komandu nad jedinicom, i uspešnom akcijom zauzeo Goražde.</s><s>U neprijateljskom protivnapadu na Goražde teže je ranjen.</s>

<s>U svim daljim borbama u Crnoj Gori, Srbiji, u borbama za oslobođenje Beograda i na Sremskom frontu Drago je ispoljio neobično junaštvo i izvarednu hrabrost.</s>

<s>Po završetku rata ostao je u JNA.</s><s>Završio je višu vojnu akademiju i Ratnu školu JNA.</s><s>U JNA je bio komadant brigade, načelnik štaba divizije, komadant divizije i nastavnik na višoj vojnoj akademiji.</s><s>Bio je poslanik republičkog veća skupštine SR Bosne i Hercegovine.</s>

<s>Za narodnog heroja je proglašen 27. novembra 1953. godine.</s>

<s>Literatura</s>

<s></s>

<s>Biografije, Bosanski Petrovac
Bosanskohercegovački komunisti
Jugoslavenski partizani
Politički komesari NOVJ
Narodni heroji Jugoslavije
Bosanski Petrovac u Narodnooslobodilačkoj borbi‎</s>

