Atanasije III Carigradski
<s>Atanasije III Patelar (svjetovno ime Alexios Patellarios, , ; 1597 – 5. april 1654) bio je vaseljenski patrijarh Carigrada u tri navrata - 1634, 1635. i  1652.</s><s>Prije toga je služio kao mitropolit  solunski.</s><s>Najpoznatiji je, pak, po svom radu u Rusiji gdje je, nedugo pred smrt, sudjelovao u reformama patrijarha Nikona 1653. godine.</s>

<s>Atanasija je 1670-ih Ruska pravoslavna crkva kanonizirala kao Prosvjetitelja.</s>

<s>Život</s>

<s>Kiril je poticao iz plemićke porodice povezane sa nekadašnjom bizantskom dinastijom Paleologa.</s><s>Rodio se rodio na Kreti pod mletačkom vlašću, gdje se obrazovao u manastiru Arkadij.</s>

<s>Zahvaljujući svom zemljaku, patrijarhu Kirilu I Lukarisu, postavljen je 1631. za mitropolita solunskog.</s><s>U to je vrijeme u Evropi eskalirao sukob između katolika i protestanata, koji se, preko lobiranja različitih evropskih ambasadora odrazio i na osmanski dvor, koji je imao ključnu ulogu u imenovanju vaseljenski patrijarha.</s><s>Lukaris se, pak, smatrao predstavnikom pro-protestantske frakcije u Patrijaršiji, odnosno bio optuživan za prihvaćanje kalvinizma, a što je svoj vrhunac dobilo nakon što je u kalvinističkoj Ženevi objavljena knjiga Confessio Fidei Orthodoxae čije se autorstvo pripisivalo Lukarisu, a 1633. i njen grčki prijevod.</s><s>Atanasije se priključio episkopima koji su Lukarisove stavove smatrali neprihvatljivim.</s><s>Nakon što su ambasadori katoličkih država prikupili 60.000 talira nužnih za "pešteš" (danak za imenovanje) , Lukaris je u februaru 1634. smijenjen, a Atanasije došao na mjesto novog patrijarha 25. marta.</s>

<s>Atanasijevo stolovanje je relativno kratko potrajalo.</s><s>Nakon što je Lukarisu skloni ambasador Nizozemske sultanu dostavio 70.000 talira, Atanasije je smijenen.</s><s>1635. godine je otputovao u Italiju te neko vrijeme proveo u Veneciji i Anconi.</s><s>Prema nekim navodima mu je papa ponudio mjesto kardinala ukoliko se pristane preobratiti na katoličanstvo; Atanasije je to odbio te se umjesto toga povukao na Svetu goru.</s>

<s>Nakon što je Lukaris 1638. svrgnut i ubijen, Atanasije je bio jedan od kandidata za njegovo mjestto.</s><s>Umjesto toga je mjesto patrijarha preuzeo Kiril II Kontares, ali nakon njegovog svrgavanja 1639. godine je mjesto patrijarha preuzeo Partenije I. Atanasije je stolovao u Solunu, prije nego što je 1643. otišao u Moldaviju gdje je neko vrijeme živio pod pokroviteljstvom kneza Vasilea Lupua.</s>

<s>1652. je ponovno izabran za patrijarha, ali se dobrovoljno povukao sa tog mjesta nakon nekoliko dana.</s><s>Umjesto toga je otišao u današnju Ukrajinu gdje se preko Bogdana Hmeljnickog povezao sa ruskim carem Aleksejem Mihajlovičem koga je 1653. posjetio u Moskvi.</s><s>Tamo je surađivao sa patrijarhom Nikonom, a umro je u Mharskom manastiru u današnjoj Ukrajini.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske veze 
 Englightener Athanasius III Patellarios, Patriarch of Tsargrad on pravoslavie.ru
 Englightener Athanasius, Wonderworker of Lubensk.</s>

<s>Carigradski patrijarsi
Pravoslavni svetitelji</s>

