Arheološko područje Rešetarica
<s>Arheološko područje Rešetarica  nalazi se 3 km jugozapadno od  Livna, Bosna i Hercegovina.</s><s>Područje je  nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine.</s><s>Odluku donijela je Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika na sjednici održanoj 11. marta 2011. godine, u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Martin Cherry, Amra Hadžimuhamedović (predsjedavajuća), Dubravko Lovrenović), Ljiljana Ševo i Tina Wik.</s><s>Nacionalni spomenik čine:
 ostaci ranokršćanske bazilike iz V. i VI. stoljeća;
 nekropola iz IX. i X. stoljeća;
 srednjovjekovna nekropola „Kraljičin nasip“;
 pokretno naslijeđe pronađeno na arheološkom području, koje se nalazi u Franjevačkom muzeju i galeriji Gorica, Livno</s>

<s>Lokacija  
Na istočnim obroncima Kamešnice, na 22. kilometru magistralne ceste Livno-Split, nalazi se pusto područje od nekoliko stotina kvadratnih metara, jednim dijelom pod vodom Buškog jezera.</s><s>U katastarskim knjigama označeno je pod imenom Rešetarice.</s><s>Na ovom području kao uži lokaliteti označeni su.</s><s>„Fratrova glavica“, gdje je 1928. godine sagrađena crkvica sv. Ilije Proroka, a nešto istočnije je početak Kraljičina nasipa, koji se od podnožja Kamešnice pruža duboko u Buško blato - sada Buško jezero.</s>

<s>Historija 
Područje Livanjskog polja od bronzanog doba naseljavalo je ilirsko pleme Dalmati.</s><s>U doba Rimljana kroz polje je prolazio put Salona - Servicijum (Bosanska Gradiška).</s>

<s>U 9. stoljeću livanjska županija uz Livanjsko, obuhvatala je Duvanjsko i Glamočko polje.</s><s>Livno prvi put spominje se 892. godine pod imenom Cleuna, u povelji hrvatskog kneza Muncimira.</s><s>Ime grada zabilježeno je i u popisu naseljenih gradova u djelu „O upravljanju carstvom „ bizantskog cara Konstantina Porfirogeneta iz sredine 10. st. gdje opisuje Hrvatsku i nabraja njene županije.</s><s>U povelji kralja Zvonimira iz posljednje četvrtine 11. st. spominje se livanjski comes Dobrila.</s><s>U srednjem vijeku, u crkvenom pogledu Livno je pod jurisdikcijom splitske nadbiskupije.</s><s>Osnivanjem bosanske vikarije 1340. godine, Livno je bilo u sklopu duvanjske kustodije, koja je pokrivala zapadnu Hercegovinu, Cetinsku krajinu i Tropolje (Završje).</s><s>Od početka 13. st. područje koje obuhvata Livanjsko, Glamočko i Duvanjsko polje sve češće se naziva Tropolje (Tres campi).</s><s>Za vladavine Stjepana II Kotromanića (1314-1353) Tropolje, godine 1322, ulazi u sastav bosanske države, nazivajući se od tada Završje ili Zapadne strane, kao odraz gledanja iz centralne Bosne.</s>

<s>Arheologija  
Od 4. 10. do 19. 7. 1969. godine vršena su zaštitna arheološka istraživanja na lokalitetu Kraljičin nasip.</s><s>Istraživanjima je rukovodila arheologinja Nada Miletić.</s><s>Nalazi iz istraženih grobova deponirani su u Zemaljskom muzeju Bosne i Hercegovine u Sarajevu.</s>

<s>U proljeće 1989. godine Zavod za zaštitu spomenika i prirodnih znamenitosti i rijetkosti u BiH iz Sarajeva obavio je istraživanja na bazilici.</s><s>Na površini lađe i narteksa otkriveno je i istraženo više od 10 grobova, od kojih su neki imali priloge.</s>

<s>Prahistorijski period 
Pronađeni su predmeti od kremena i kosti, a iz bronzanog doba keramička bikonična posuda, i veći broj sitnijih i krupnijih fragmenata grube keramike, nekoliko s ukrasom.</s>

<s>Antički period 
Na temelju građevinskih ostataka bazilike i fragmenata pripadajućeg kamenog namještaja (pilastri oltarne pregrade, pilastri sa segmentima polukugle, pilastri s otvora bazilike, stupići oltarne pregrade, plutej oltarne pregrade i druge ornamentirane ploče, dijelovi oltara, ulomci imposta i kapitela), moguće je baziliku smjestiti među sakralne objekte salonitansko - naronitanskog područja i njihova zaleđa od IV. do VI. stoljeća.</s>

<s>Bazilika je bila gotovo kvadratna građevina (15,90 x 17 m), dok je središnji dio izdužena pravougaona prostorija sa slijedećim elementima: prezbiterij, lađa (naos, navis), prostor za katekumene (narteks), te sjeverne prostorije: krstionica ili memorija (consignatorum) i južne (sakristija i portik).</s>

<s>Rani srednji vijek 
Na Rešetarici i njenoj bližoj okolini sačuvalo se nekoliko nekropola iz perioda od prahistorije do kasnog srednjeg vijeka.</s><s>Način ukopavanja, oblik grobova i njihov sadržaj nekropolu na Kraljičinom nasipu svrstavaju u skupinu nekropola ranog srednjeg vijeka.</s>

<s>Najznačajniji nalaz svakako je mač koji se po obliku ne razlikuje od karolinškog tipa mača: dvosjekla oštrica s kratkom nakrsnicom na balčaku i spljoštenim vrhom (pripada tipu „K“ mača).</s><s>Po analogiji je najbliži maču iz Orlića kod Knina i maču iz Mogorjela.</s><s>Rendgenska snimka mača pokazala je da na maču nije bilo nikakvih oznaka.</s><s>Rađen je po uzoru na karolinške mačeve, u nekoj radionici na damatinskom tlu, krajem VIII. ili u prvoj polovini IX. stoljeća</s>

<s>Srednji vijek 
Nađeni predmeti i komparacija s nekropolama iz bliže (lokaliteti Mašeta i Glavica) i šire okoline govore da je nekropola na Kraljičinom nasipu pripadala društveno i ekonomski istaknutijoj zajednica XIV.</s><s>-XV. stoljeća.</s>

<s>Literatura 
 Fra Bono Vrdoljak,  Starokršćanska bazilika i ranosrednjovjekovna nakropola na Rešetarici kod Livna, Starohrvatska prosvjeta, ser.</s><s>III., sv. 18, Split: 1988./1990.</s><s>Nada Miletić, Izvještaj o iskopavanjima srednjovjekovnih nekropola u Buškom blatu, Glasnik Zemaljskog muzeja (A) NS, 37., Sarajevo:1982.</s><s>Vedrana Delenga, Livanjski kraj u povijesti, Latinski epigrafički spomenici starohrvatske županije Livno.</s><s>Split- Livno: 1994. 1999.</s><s>Ante Milošević,  Predgovor, Arheološka zbirka Franjevačkog muzeja u Livnu, Split: 1999.</s><s>Maja Petrinec, Arheološka zbirka Franjevačkog muzeja u Livnu, Srednjovjekovno razdoblje,  Split: 1999.</s>

<s>Reference</s>

<s>R
Livno
R‎
R</s>

