Stefan George
<s>Stefan George (Büdesheim kraj Bingena, 12. srpnja 1868. - Minusio kraj Locarna, 4. prosinca 1933.), njemački književnik</s>

<s>Putovao je Italijom, Francuskom, Engleskom i Španjolskom.</s><s>Pisao je pod utjecajem Verlainea i Mallarmea.</s><s>Za svoj uski, ezoterični literarni krug osnovao je Blätter für Kunst, glasilo koje je postalo promotor njegovih ideja.</s><s>Jedan je od vođa onog romantičnog pokreta u njemačkoj književnosti koji se odupirao naturalizmu.</s><s>Veličao je antički kult ljepote i radosti, bio je majstor jezika i prevratnik pjesničkih oblika te stvara sažetiji, ali i hermetičniji stil.</s><s>U njegovu pjesništvu jasni su tragovi l'art pour l'arta, mistike, filohelenizma, estetskog aristokratizma i orijentalne egzotike.</s><s>Želeći biti prorokm kulture i njezinim obnoviteljem, okuplja oko sebe krug vjernih pristaša.</s><s>Nacionalsocijalisti su pokušali iskoristiti njegovo djelo u propagandne svrhe, ali se on distancirao od toga, napustio Njemačku i umro u emigraciji.</s><s>Prevodio je Dantea, Baudelairea i Shakesperearea.</s>

<s>Djela:
 "Himne" 
 "Hodočašća" 
 "Godina duše" 
 "Sag života" 
 "Sedmi prsten" 
 "Zvijezda saveza" 
 "Rat" 
 "Novo carstvo" 
 "Dani i djela"</s>

<s>Njemački pisci
Njemački prevodioci</s>

