Inigo Jones
<s>Inigo Jones' (* London, 15. maj 1573 - † London, 21. jun 1652.) bio je engleski arhitekt, skulptor, slikar i 
dekorater - pionir engleskog klasicizma u arhitekturi.</s>

<s>Njegov prvi veliki projekt Kraljičina kuća (1616.-1619.) u londonskom Greenwichu, bitno je izmjenjen a od 1937. je dio Nacionalnog pomorskog muzeja.</s><s>Tako da su danas njegovi najbolje očuvani radovi Palača Banqueting (1619.-1622.) u Ulici Whitehall i Kraljičina kapela (1623.-1627.) u 
Palači St.</s><s>James.</s>

<s>Život i rad</s>

<s>Jones je bio sin krojača koji se također zvao Inigo.</s><s>O njegovoj mladosti se vrlo malo zna, ali se pretostavlja da je učio za stolara.</s><s>Zna se da je 1603. posjetio Apenine i proveo dovoljno vremena da stekne vještinu u slikarstvu i dekoraterstvu pa je privukao pažnju i pokroviteljstvo dansko - norveškog kralja Christiana IV, na čijem je dvoru bio je zaposlen neko vrijeme prije povratka u Englesku.</s><s>U kojoj se proslavio kao slikar i zapeo za oko Christiajanovoj sestri Anne - ženi Jamesa I, koja ga je angažirala 1605. da joj dizajnira scene, kostime i maske za maskenbale i slične predstave na dvoru.</s><s>Iz tog perioda njegova života ostalo je očuvano više od 450 crteža koji se danas nalaze u dvorcu Chatsworth.</s>

<s>Izgleda da je između 1605. - 1610. najviše radio za kraljicu Anne, ali se prihvatio posla i za Roberta Cecila, earla od Salisburya, kom je oko 1608. podigao palaču New Exchange na Strandu.</s><s>To je njegovo prvo poznato arhitektonsko djelo, srušeno je u 18. vijeku.</s>

<s>Nakon tog ga je angažirao Henry Frederick Princ od Walesa da mu bude nadglednik radova, ali taj posao nije dugo potrajao jer je pric umro 1612.</s><s>Sreća u nesreći bila je da je 1613. umro Simon Basil, dvorski nadglednik pa je Jonesu obećano da će od 1615. on voditi taj posao.</s><s>U međuvremenu je prihvatio ponudu Thomasa Howarda, earla od Arundel, da ponovno posjeti Italiju.</s><s>Tako je Jones zajedno sa Arundelom i njegovom svitom napustio Englesku u aprilu 1613. i proveo zimu 1613. / 14. u Rimu.</s><s>Za tog boravka imao je dovoljno vremena da se upozna sa djelima talijanskih suvremenika ali i da razgleda antičke ruševine.</s><s>Od tadašnjih majstora, najviše su ga dojmila djela arhitekta Andreje Palladija, koji je stekao velik utjecaj među arhitektima nakon objavljivanja svoje četiri knjige o arhitekturi 1570. (I quattro libri dell'architettura), koje je Jones nabavio i ponio sa sobom u Englesku u jesen 1614.</s>

<s>Jones je kao nadglednik građevinskih radova na dvorovima Jamesa Stuarta i Charlesa I radio od 1615. do 1643.</s><s>Tokom tih 28 godina bio je angažiran na gradnji, obnovi i poboljšanju kraljevskih objekata.</s>

<s>Njegov prvi važniji projekt bio je izgradnja dvorca - Kraljičina kuća u Greenwichu  (1552-1616).</s><s>Radovi na tom dvorcu obustavljeni su nakon smrti kraljice Anne 1619. pa je dovršen tek 1635. za ženu Charlesa I - Henriettu Mariju.</s><s>Taj objekt koji je danas znatno promjenjen, dio je Nacionalnog pomorskog muzeja.</s>

<s>Stara Palača Banqueting u Ulici Whitehall izgorila je 1619. pa je Jones 1622 podigao novu, koja se smatra njegovim najljepšim radom.</s><s>Ta palača u svom prizemlju ima jednu veliku prostoriju pa izgleda kao vitruvijevska bazilika, ali bez brodova, samo sa nizom stupova uz zidove koji nose stropne grede.</s><s>Charles Stuart naručio je 
alegorijske slike na panelima za dekoraciju stropa od Rubensa koje su postavljene na mjesto u 1635.</s>

<s>Palača Banqueting ima samo dvije kompletne fasade, bokovi joj nisu nikad dovršeni, to je dovelo do pretpostavki kako je ona trebala biti dio veće cjeline.</s><s>Vjerojatno je tako i bilo, jer je Charles gotovo 20 godina nakon dovršetka Banquetinga, zatražio od Jonesa da mu pripremi projekat za obnovu cijele Palače Whitehall.</s><s>Ti nacrti čuvaju se u koledžu Worcester Univerziteta u Oxfordu i u dvorcu Chatsworth, oni spadaju među Jonesovim najzanimljivijim kreacijama.</s>

<s>Jones se nije ograničio samo na gradnju kraljevskih palača, već i na urbanizam -1630. prihvatio je ponudu Earlu od Bedforda da mu projektira trg na njegovoj zemlji u Covent Gardenu.</s><s>Iako danas više ne postoji nijedna kuća koju je podigao Jones, tragovi njegova rukopisa mogu se vidjeti na portiku crkve sv Pavla, kog nose jednostavni stupovi toskanskog reda.</s>

<s>Pred kraj života između 1633-42.</s><s>Jones je radio na restauraciji stare Katedrale Sv. Pavla.</s><s>U to nije bio uključen samo popravak crkvenog kora iz 14. vijeka, već i dekoracija kamenih zidova romaničkog broda i transepta i izgradnja nove zapadne fasade s portikom visokim 17 metara kog je nosilo 10 stupova.</s>

<s>Taj portik jedan od najambicioznijih i suptilno odvagnutih Jonesovih radova, tragično je uništen prilikom obnove katedrale nakon velikog londonskog požara 1666.</s><s>Prilikom restauracije 1997. pronađeno je 70 kamenih krhotina sa tog portika.</s><s>Jonesov rad na katedrali prilično je utjecao na Christophera Wrena.</s>

<s>Na početku engleskog građanskog rata 1642., Jones je bio prisiljen napustiti svoj posao i pobjeći u London.</s><s>Zarobljen je 1645. za opsade zamka Basing (Old Basing).</s><s>Teško je kažnjen, pa mu je i imanje privremeno oduzeto, ali je već slijedeće godine pomilovan, što je potvrdio Dom lordova, pa mu je vraćeno imanje.</s><s>Kad je 1649. pogubljen kralj Charles Stuart Jones se prihvatio podizanja palače za earla Wiltona od Pembroka, ali izgleda da taj posao obavio njegov učenik  John Webb.</s>

<s>Inigo Jones je sahranjen u grobnicu sa svojim roditeljima u londonskoj crkvi sv Beneta.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Inigo Jones,na portalu architecture.com</s>

<s>Britanski arhitekti
Klasicistički arhitekti
Britanski skulptori
Britanski slikari</s>

