MP 40
<s>MP 40 (njem.</s><s>Maschinenpistole 40) ili popularno Šmajser je njemački automat iz 2. svjetskog rata.</s>

<s>Predstavla najpoznatiji vojni automat svih vremena koji je u historiju ušao pod potpuno pogrešnim imenom.</s><s>Često su ga zvali Šmajser (Schmeisser) iako Hugo Schmeisser nije imao nikakve veze ni sa njegovom konstrukcijom, ni sa proizvodnjom (konstruktor je Vollmer, a proizvodio se u "Erma-Werke").</s><s>Ovo oružje prati jedan veliki mit, koji je počeo da nastaje već u prvim godinama rata.</s><s>Predstavljalo je sinonim njemačke vatrene moći i „Blitzkrig“ doktrine uopće.</s><s>Njemci su ga koristili u svojim marketinškim kampanjama, na propagandnim plakatima.</s><s>Za njegovu ogromnu slavu najvećim djelom zaslužna je Hollywoodska industrija u posljeratnim godinama, gdje se stekao utisak da je svaki drugi Njemac bio naoružan „Šmajserom“.</s>

<s>Razvoj</s>

<s>Početkom 1938. njemački vojni Ured za oružje je od „Erfurter Maschinenfabrik“ (ERMA), zatražio razvoj automata pogodnog za naoružanje posada oklopnih vozila, tj. pogodnog za dejstvo kroz otvore na njima.</s><s>Već početkom juna iste godine ERMA je vojsci ponudila MP 38.</s><s>Razlog ovako brzog odgovora na zahtjev leži u tome što je fabrika iz Erfurta već imala razvijen svoj automat.</s><s>Naime, njemački konstruktor Heinrich Vollmer je još dvadesetih godina pristupio rekonstrukciji automata sa slobodnim zatvaračem, MP 18 9 mm Luger, čiji je plod bio automat VMP25 (Vollmer MP25).</s><s>Međutim novom oružju je, od strane naručilaca, stavljeno niz zamjerki od kojih je najkarakterističnija velika dužina povratne opruge, ali je uprkos svemu odobreno njegovo dalje razvijanje.</s><s>Kasniji modeli su također imali mane VMP 26 – loše se pokazala zaštitna obloga cijevi, VMP 30 – previsoka kadenca (700 met/min).</s><s>Bez obzira na sve primjedbe ERMA nastavlja da razvija oružje.</s><s>Automat doživljava i svoju komercijalnu primjenu, izvozi se, pod nazivom ERMA-MP (EMP, bivši VMP 31), u Bugarsku, Južnu Ameriku, a po nekim indicijama i u Kraljevinu Jugoslaviju.</s><s>ERMA je vizionarski još 1936. prilagodila EMP zahtjevima oklopnih trupa.</s><s>Klasični drveni kundak je zamjenjen preklopnim metalnim, za sigurno držanje predviđen je pištoljski rukohvat, uklonjena je prednja drvena obloga, a za prihvat automata lijevom rukom predviđen je usadnik okvira, koji je zbog udobnijeg prihvata postavljen pod uglom od 30° ulijevo i nagnut nešto unaprijed.</s><s>Osigurač okvira riješen je polugom plasiranom sa zadnje strane usadnika, zadržan je sistem teleskopske obloge opruge, regulator za jedinačnu i rafalnu paljbu, a na ustima cijevi ugrađena je preklopna kuka, koja je služila za kačenje o vanjsku površinu puškarnice, pri dejstvu iz oklopnog vozila.</s><s>Zadovoljni ovim rješenjem, pripadnici Waffen-SS naručili su oko 10.000 primjeraka EMP36.</s>

<s>Opis 
MP40 je imao nekoliko varijanti, ali je vanjski izgled neznatno mjenjan.</s><s>Najinteresantnija verzija je bio MP40/II.</s><s>To je bio pokušaj da se parira ubojitoj snazi sovjetskog PPŠ 41 sa tanjirastim magacinom u koji se smještao 71 metak.</s><s>Bio je prava noćna mora za njemačkog vojnika.</s><s>Novi model je proizveden krajem 1943. godine i imao je duplo kućište magacina, u koja su mogla da se smjeste dva magacina sa po 32 metka.</s><s>Jedan je bio povezan stazom za punjenje, a kad se on isprazni, drugi se potiskivao na njegovo mjesto, tj. ubacivao se novi.</s><s>U praksi se to nije pokazalo dobro zbog velike težine i lošeg balansa.</s><s>Ovaj očajnički pokušaj nije imao većeg uspjeha i predstavljao je svojevrstan kuriozitet.</s>

<s>Kopije i poslijeratna upotreba</s>

<s>Nakon završetka Drugog svjetskog rata , mnogi MP 40 koji su zarobljeni od strane saveznika su raspoređeni u paravojnim i neregularnim snagama nekih zemalja u razvoju, pa su se tako našli u Izraelu, Grčkoj, Koreji i Vijetnamu.</s>

<s>Španska firma Star Bonifacio Echeverria je proivodila automat MP 40 pod oznakom Star Modelo Z-45 kalibra 9x23 mm Largo, imao je drveni ili preklopivi metalni kundak.</s><s>Jugoslovenska Zastava iz Kragujevca je kopirala MP 40 pod oznakom Zastava  M56 kalibra 7.62x25 Tokarev koji je korišten u ratovima na prostoru bivše SFRJ.</s><s>Norveška vojska je koristila MP 40 sve do 1970. , a padobranske jedinice do 1990tih.</s>

<s>Reference</s>

<s>Automati (oružje)
Oružje Drugog svjetskog rata</s>

