Spomenik rudarima u Tuzli
<s>Spomenik rudarima u Tuzli (spomenik rudarima palim u Husinskoj buni i Narodnooslobodilačkoj borbi) je smještena u centru grada, u Parku nekadašnjeg Radničkog doma Moša Pijade (sada Bosanskog kulturnog centra) u Tuzli (park u Kreki).</s><s>Komisije za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj 16 maja 2019. godine donijela je odluku da se spomenik proglasi za Nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine.</s><s>Ovu odluku Komisija je donijela u slijedećem sastavu: Amir Pašić (predsjedavajući), 
Goran Milojević i Radoje Vidović.</s><s>Nacionalni spomenik čine vajarsko djelo i park u kojem je postavljeno.</s>

<s>Historija 
Spomenik je podignut u sjećanje na Husinsku bunu kako je prozvan štrajk rudara iz 1920. godine.</s><s>Ovaj događaj u historiografiji se razmatra u okvirima radničkog pokreta koji se javio neposredno nakon Prvog svjetskoga rata.</s><s>Radnički pokret imao je za cilj 
izboriti se za prava radničke klase.</s><s>Na mjestu gdje je podignut spomenik Husinski rudar sahranjivani su i stanovnici Husinja poginuli u narodnooslobodilačkoj borbi između 1941. do 1945. godine.</s>

<s>Inicijativu za podizanje spomenika Husinskom rudaru pokrenuo je 1952. godine Pašaga Mandžić.</s><s>Odbor za izgradnju spomenika ustvrdio je i temu spomenika (rudar koji odbacuje alat, a uzima pušku i odlazi u borbu).</s><s>Savjetnik za izbor rješenja bio je Ismet Mujezinović.</s>

<s>Opis 
Spomenik je završen 27. jula 1956. godine.</s><s>Izveden je prema rješenju Ivana Sabolića, akademskog vajara iz Zagreba.</s><s>To je monumentalna skulptura koja je postavljena na stepenasti betonski postament i obložen je crnim pločama od jablaničkog granita.</s><s>Skulptura je izvedena od patinaste bronze.</s><s>Dimenzije donjeg dijela postamenta su 644 x 448 x 120 cm, gornjeg 230 x 195 x 55 cm, a visina spomenika oko 8,60 m. U pogledu stila urađen je u duhu socijalističkog realizma u kojem predstavnici radničke klase postaju heroji i uzori socijalističkog pokreta pa tako i umjetnosti.</s>

<s>Rrudar ispušta rudarski alat lijevom rukom a desnom rukom podiže pušku prema nebu.</s><s>Ovaj prikaz predstavlja metamorfozu iz rudara u borca, antifašistu.</s><s>Kako bi naglasio metamorfozu, umjetnik desnu ruku naglašava i u smislu proporcija spomenika – u odnosu na druge dijelove tijela ona je veća.</s><s>Rudar je prikazan u trenutku koračanja, pogleda usmjerenog prema promatraču.</s><s>Naglašene crte lica sugeriraju odlučnost.</s>

<s>Na postamentu spomenika ispisano je:</s>

<s>RUDARIMA
 
PALIM U HISINSKOJ BUNI 1920 I NARODNOJ</s>

<s>REVOLUCIJI 1941 – 1945</s>

<s>RUDARI KREKE 27.</s><s>JULA 1956.</s>

<s>Literatura 
 Branko Đukić, Husinska buna u savremenoj jugoslavenskoj istorijografiji, u: Članci i građa za kulturnu istoriju Istočne Bosne knj.</s><s>14, Tuzla: Muzej Istočne Bosne, 1982.</s><s>Jeremija Perić, Pašić Dževad, Lukavac u radničkom pokretu NOR-u i revoluciji.</s><s>Lukavac: Općinski odbor SUBNOR-a, 1989</s>

<s>Reference</s>

<s>Nacionalni spomenici u Tuzli
Spomenici Narodnooslobodilačke borbe u Bosni i Hercegovini</s>

