Palača Bajamonti-Dešković
<s>Palača Bajamonti-Dešković je neorenesansna palača u centru Splita u Hrvatskoj.</s><s>Nalazi se na adresi Trg dr. Franje Tuđmana 3 i Ban Mladenova 2, između Hotela Bellevue i crkve sv. Frane.</s>

<s>Historija 
Naručitelj palače bio je Antonio Bajamonti, tada liječnik i političar u usponu koji je kasnije dvaput obnašao poziciju gradonačelnika i profilirao se kao jedna od najzaslužnijih ličnosti u splitskoj historiji 19. vijeka.</s><s>Bajamontijev otac Giuseppe bio je plemićkog porijekla, međutim, bogato nasljedstvo nije dobio od njega nego od rođakinje Elene Cippico (r. Bajamonti), kćeri Julija Bajamontija.</s><s>Antonio je od nje dobio palaču uz Veliki kanal u Veneciji koju je prodao da si osigura sredstva za gradnju palače u rodnom Splitu.</s>

<s>Godine 1855.</s><s>Bajamonti za 8000 forinta otkupljuje zemljište Šperuna, ponuđeno na dražbi.</s><s>Ovo područje bilo je močvarno zbog potočića Piškere čije je ušće bilo kraj Matejuške, a nazvano je prema baroknom polubastionu sv. Ante kojeg je tokom francuske vladavine srušio Marmont, zbog toga što se nalazilo na njegovom pramcu ili kljunu ().</s><s>Osim Bajamontija, interes za zemljište pokazali su i drugi splitski uglednici poput Gorizze, Tartaglije, Slodrea i ostalih.</s>

<s>Arhitektura i umjetnost 
Palača je podignuta 1858. prema projektu Giovannija Battiste Medune, a uključivala je gradonačelnikov stan, poštu, sud i općinsku upravu.</s><s>Osim reprezentativne uloge, zgrada je služila i za zatvaranje Marmontove ideje o oblikovanju Rive, odvajajući tako gradsku luku od Velog Varoša.</s><s>Ova urbanistička zamisao naposljetku je postignuta izgradnjom Prokurativa i Monumentalne fontane.</s>

<s>Petoetažna palača na istočnoj strani ima specifično neorenesansno pročelje koje gleda prema Rivi, dok su ostala tri izuzetno slabo dekorirana.</s><s>Ovaj sistem dekoracije evidentno je preuzet iz Venecije gdje su fasade zgrada prema Velikom kanalu bogato dotjerane i najčešće od kamena, a preostale tri skromnije i izrađene od cigle.</s><s>Istočno pročelje Bajamontijeve palače danas je prepoznatljivo po crvenoj boji, međutim, izvorno je bila ožbukana bezbojnom terrabonom odnosno suhom žbukom.</s>

<s>Nekoć su se nad pročeljem nalazile četiri skulpture kao alegorije vrlina (navodno iz Venecije), a također u atriju s dva ulazna stubišta su bile još dvije mramorne skulpture koje se danas nalaze u Muzeju grada Splita.</s><s>Godine 2007. ove skulpture su uklonjene zbog loše očuvanosti i zamijenjene su novim kopijama.</s><s>Najkvalitetnije dekoriran interijer u palači pripadao je Bajamontijevom stanu na prvom katu (piano nobile), uključujući i namještaj koji je nekad bio u vlasništvu Elene Cippico, a danas se nalazi u Muzeju grada Splita, zajedno s bistama humanističkih ličnosti iz stana.</s><s>Bajamontijev stan od ostatka prostorija odvojen je zasebnim stubištem.</s><s>Imao je 12 soba i tri salona u kojima je Bajamonti održavao sastanke sa strankama, izaslanicima i splitskim težacima.</s><s>U salonima na prvom katu stropove je alegorijskim prikazima oslikao Antonio Zuccaro.</s>

<s>Na četvrtom katu s mansardnim krovom još je 1860. postavljen atelijer iz kojeg je prvi splitski fotograf Pietro Zink slikao najstariju panoramu grada.</s><s>Nakon njega i drugi umjetnici su boravili u tim prostorima, uključujući skulptora Branislava Deškovića.</s><s>Palača je nakon Bajamontijeve smrti pripala njegovim nasljednicima, zatim od 1900. porodici Dešković (zbog čega nosi trenutni naziv), kasnije je nacionalizirana, da bi naposljetku opet bila privatno vlasništvo.</s><s>U procesu izmjene vlasnika i stanara, palača je uvelike izmjenjivana, uništavana i zanemarivana, zbog čega Hrvatski restauratorski zavod od 2004. provodi opsežnu restauraciju stropnih freski.</s><s>Kao najreprezentativniji primjer stambene arhitekture Splita 19. vijeka, izrazitih stilskih i urbanističkih vrijednosti, palača Bajamonti-Dešković je pod oznakom Z-5616 upisana u registar pojedinačnog nepokretnog kulturnog dobra Republike Hrvatske.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Literatura 
 Kečkemet, Duško (2007): Ante Bajamonti i Split, Split: Slobodna Dalmacija,</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Split City Museum (rujan 2009): Conservation-Restoration of the Ceiling Paintings in the Bajamonti-Dešković Palace in Split</s>

<s>Bajamonti-Dešković
Bajamonti-Dešković</s>

