Teniska zakletva
<s>Zakletva na teniskom terenu () je bio ključni događaj u Francuskoj revoluciji.</s><s>Zakletvu su potpisali 576 od ukupno 577 deputata francuskog trećeg staleža i nekoliko deputata prvog staleža.</s><s>To se dogodilo za vreme sastanka Generalne skupštine staleža 20. juna 1789. na teniskom terenu blizu Versajske palate.</s><s>Sastankom su predsedavali Mirabo i opat Sijes.</s><s>Od 17. juna 1789. ova grupa je počela da sebe naziva: Nacionalna skupština,. što je postalo ime vrhovne zakonodavne vlasti u Francuskoj.</s>

<s>Ujutro 20. juna, deputati su zatekli svoje prostorije zaključane i pod stražom.</s><s>Smatrajući da se možda priprema kraljevski puč, okupili su se na obližnjem zatvorenom teniskom terenu.</s><s>Tu su dali svečanu zakletvu da će nastaviti sa zasedanjemnm sve dok se ne donese ustav kraljevine.</s>

<s>Tekst zakletve 
Skupština hitno proglašava:</s>

<s>Nacionalna skupština, smatrajući da je pozvana da utvrdi ustav zemlje, da treba da povrati javni red, i da održi istinske principe monarhije; neka ništa ne sprečava njena zasedanja gde god da se zatekne; i, najzad, Nacionalna skupština postoji tamo gde se njeni članovi okupe.</s>

<s>Značaj zakletve 
Zakletva na teniskom terenu je prvi akt kojim se građanski stalež usprotivio apsolutnoj vlasti Luja XVI.</s><s>Njihova odlučnost je dovela do toga da kralj popusti ovim zahtevima i da naredi plemstvu i sveštenstvu da se priključe trećem staležu u Narodnoj skupštini.</s>

<s>Ovim proglasom su se članovi Nacionalne skupštine deklarisali kao vrhovna državna vlast.</s><s>Od ovog momenta, kraljevska vlast je teško mogla da se poziva na istorijsko božansko pravo kraljeva.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Literatura</s>

<s>Spoljašnje veze</s>

<s>Francuska revolucija
1789</s>

