Johann Voldemar Jannsen
<s>Johann Voldemar Jannsen (Vändra, 16. svibnja 1819. – Tartu, 13. srpnja 1890.), estonski pjesnik, novinar i publicist koji je imao značajnu ulogu u periodu Estonskog narodnog preporoda.</s><s>Jannsen je većinom djelovao na području Livonije, tadašnje regije Ruskog Carstva.</s>

<s>Iako je isprva bio djelatnik crkve, od 1844. godine bavi se učiteljskim poslom, prvo u rodnoj Vändri, a onda i u Pärnuu.</s><s>Spisateljskim radom počeo se baviti u tom periodu, prevodeći duhovnu poeziju na estonski jezik, da bi kasnije počeo pisati i vlastite pjesme.</s><s>Njegova tri kapitalna djela sadrže ukupno 1,003 pjesme i danas predstavljaju jedan od najvažnijih izvora duhovne književnosti na estonskom jeziku.</s><s>Uz to, objavio je i zbirku svjetovne poezije pod naslovom Eesti Laulik (srpskohrvatski: Estonska pjesmarica).</s><s>Njegovo globalno najpoznatije djelo je domoljubna pjesma "Mu isamaa, mu õnn ja rõõm", koja će kasnije postati estonska himna.</s>

<s>Godine 1857., u jeku narodnog preporoda, Jannsen je pokrenuo novine Perno Postimees ehk Näddalileht, čiji je publicist i glavni urednik bio do 1863. godine.</s><s>Iako će ove novine kasnije postati današnje regionalne novine Pärnu Postimees, iz njih će 1891. godine proizaći prve dnevne novine u Estoniji, Postimees, koje su imale iznimnu ulogu u buđenju estonske nacionalne svijesti u jeku narodnog preporoda.</s><s>Godine 1863. preselio se u Tartu, gdje je izdavao novine Eesti Postimees.</s>

<s>Dvije godine kasnije, u Tartuu je osnovao teatar Vanemuine, prvi teatar koji je izvodio djela na estonskom jeziku.</s><s>Godine 1869., imao je značajnu ulogu u pokretanju Estonskog festivala pjesama, koji se neprekinuto održava svake godine od 1869. godine.</s>

<s>Preminuo je 1890. godine u Tartuu.</s><s>Njegova je kćerka pjesnikinja Lydia Koidula.</s>

<s>Estonski pisci
Estonski pjesnici
Publicisti
Pedagozi
Estonski novinari</s>

