Velika umjetna rijeka
<s>Velika umjetna rijeka (arapski: النهر الصناعي العظيم) je umjetni vodotok kog su izgradili ljudi u Libiji.</s><s>To je mreža podzemnih cjevovoda koja dovodi visokokvalitetnu pitku vodu iz drevnih izdana podzemne vode u Sahari do libijske obale za kućanstva, poljoprivredu i industriju..</s>

<s>Historija gradnje 
Orginalno je projekt cjevovoda za Veliku umjetnu rijeku zamišljen u nekoliko faza i sa nekoliko krakova, koji nisu svi izgrađeni, a neki možda i nikada neće biti.</s><s>Ipak je do 1991. projekt dovođenja pitke vode za naselja i farme duž obale na sjeveru Libije dovršen.</s><s>Time je taj kraj koji su ranije zavisio o postrojenjima za desalinizaciju i cisternama za skupljanje kišnice dobio vodu u velikim količinama.</s>

<s>Voda je prvi put otkrivena u okrugu Kufra u jugoistočnoj Libijskoj pustinji 1950-ih prilikom istražnih bušenja nafte.</s><s>Naknadne analize pokazale su da je ovaj nalaz dio nubijskog sistema izdana, ogromnog rezervara fosilne vode koja egzistira negdje od 10.000 do 1,000.000 godina.</s><s>Ova voda se probila do pješčenjaka prije kraja posljednjeg ledenog doba, kada je Sahara imala umjerenu klimu.</s><s>Na samom početku je libijska vlada planirala tu vodu iskoristiti za navodnjavanje velikih pustinjih površina za poljoprivredu, ali planovi su promijenjeni 1980-ih u korist velike mreže cjevovoda do obale.</s>

<s>Kad je započela gradnja Velike umjetne rijeke, ona je najavljena kao najveći projekt navodnjavanja na svijetu.</s><s>Libijska vlada ponosno ga je proglasila Osmim čudom svijeta.</s><s>U to vrijeme je nekih 70 % kapaciteta predviđeno je za poljoprivredu, a projekt je od početka uključivao velika ulaganja u infrastrukturu za navodnjavanje.</s><s>Projekt je predviđao gradnju u dvije etape – Fazu I i Fazu II.</s><s>Fazom II se namjeravao proširiti sistem Faze I prema jugu do bušotina u Okrugu Kufra, izgraditi cjevovod od bunara pored Gadames u zapadnoj pustinji do gradova na obali Zavija i Zuvara, zapadno od Tripolija.</s><s>I pored toga izgraditi cjevovod koji povezuje sisteme Faze I i II i cjevovod za snabdjevanje Tobruka na istočnoj obali, bilo iz postojeće akumulacije u Ajdabiji ili direktno iz bunara u oazi Džagbub.</s>

<s>Ukupni kapacitet Velike umjetne rijeke sa svim izgrađenim fazama trebao je iznositi oko 6,5 miliona m³ vode dnevno, a kompletna mreža imala bi oko 4.000 km cjevovoda.</s>

<s>Karakteristike 
Libijska vlada osnovala je 1983.</s><s>Agenciju koja se bavila realizacijom tog projekta, ona je sklopila ugovor o gradnji prve Faze I.</s>

<s>Faza I 
U Fazi I je izbušeno stotinjak bunara na dva polja kod Tazirbe i Sarīra, gdje se voda pumpa sa dubine od oko 500 m. Iz Sarira se voda sa oba polja transportirala podzemnim dvostrukim cjevovodom do akumulacionog jezera u Ajdabiji, koja je svoju prvi vodu dobila 1989.</s><s>Odatle se voda transportira u dva smjera, prema zapadnoj obali do grada Sirta i sjeverno do Bengazija.</s><s>Završetak Faze I službeno je proslavljen u Bengaziju 1991. sa konstatacijom da taj sistem može transportirati 2 miliona m³ vode.</s>

<s>Faza II</s>

<s>Faza II građena je na zapadu Libije, za snabdjevanje libijskog glavnog grada Tripolija koji je pitku vodu dobio 1996.</s><s>Taj sistem crpi vodu iz tri polja bunara u Fezanu, koja se duplim cjevovodom dugim 1600 km prvo vodi do Misrate i Homsa a zatim drugim krakom do Tripolija.</s>

<s>Projektni kapacitet sistema je 2,5 miliona m³ vode dnevno, premda je samo manji dio potreban za pitku vodu.</s><s>Pojedini libijski funkcionari smatraju da su akumulacije podzemnih voda toliko velike da bi mogle potrajati hiljade godina, s druge strane kritičari misle da su takve tvrdnje pretjerane i da količine možda neće potrajati do kraja 21. vijeka.</s>

<s>U Fazi I položeno je 250 000 segmenata cijevi, koje su u to vrijeme bile najveće na svijetu, dijametra od 4 m, dugih 7 m. One su izrađene u dvije velike tvornice u Libiji, sastavljene od slojeva prednapregnutog betona ojačanog čelikom.</s><s>Segmenti su polagani u rovove duboke 7 m specijalnim dizalicama i gurnuti buldožerima na mjesto, zatim su spajani gigantskim gumenim brtvama i zatrpani. akumulaciona jezera obložena asfaltom građena su kod distribucijskih čvorovima kao što je Ajdabija.</s><s>Najveća akumulacija ima dijametar veći od 1 km, i sadrži čak 24 miliona m³ vode.</s>

<s>Brojne građevinske kompanije iz cijelog svijeta sudjelovale su u realizaciji tog projekta.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>GMR (Great Man-Made River) Water Supply Project</s>

<s>Građevine u Libiji
Hidrotehnika u Libiji</s>

