Tijest
<s>Tijest () bio je, u grčkoj mitologiji, sin Pelopa i Hipodamije te brat Atrejev i otac Egistov.</s>

<s>Mitologija
U mitu se spominje velika mržnja koja se razvila između Tijesta i njegovog brata Atreja te mnogobrojni zločini koje su obojica počinila da bi se osvetili jedan drugom.</s><s>Tu mržnju prouzrokovalo je prokletstvo koje je na Pelopove potomke bacio Mirtil, sin boga Hermesa i kočijaš kralja Enomaja, kad ga je Pelop ubio bacivši ga u more.</s>

<s>Ova je tragična priča počela kad su Atrej i Tijest, na nagovor majke Hipodamije, ubili svog polubrata Hrisipa, sina Pelopa i nimfe Aksiohe.</s><s>Prema sholiji uz Tukidida (I, 9), koji izgleda da opravdava primedbu svog komentatora, Pelop je bio taj koji je ubio Hrisipa.</s><s>Atrej i Tijest su se potom dali u bekstvo, plašeći se posledica svog dela ili, prema Tukididovoj predaji, da bi izbegli Hrisipovu sudbinu.</s><s>Stenel, mikenski kralj i suprug njihove sestre Nikipe pozvao ih je da dođu u Mideju, koju im je dodelio kao mesto boravka.</s>

<s>Kada je posle Euristej, sin Stenelov, krenuo protiv Heraklida, poverio je vlast u Mikeni svom ujaku Atreju; a nakon Euristejeve pogibije u Atici, Atrej je postao njegov naslednik na mikenskom prestolu.</s><s>Od ovog trenutka, zločini i nesreće sledili su se jedan za drugim u brzom nizu.</s><s>Braća su u početku složno vladala Mikenom, smenjujući se na prestolu svake godine, a onda je Atrej u svom stadu našao jagnje sa zlatnim runom.</s><s>Umesto da ga žrtvuje Artemidi, on je ovo jagnje zatvorio u kovčeg, jer se smatralo da zlatno runo, stari simbol Pelopida, osigurava trajnu vlast.</s><s>U međuvremenu, Tijest je zaveo Eropu, ženu Atrejevu, i oteo mu jagnje sa zlatnim runom, koje je zapravo bilo Hermesov dar.</s><s>Tada je Tijest predložio da vladar Mikene bude onaj u čijem se vlasništvu nalazi zlatno runo, što je Atrej prihvatio, uveren da je zlatno runo kod njega; kad je Tijest pokazao narodu zlatno runo, Zevs je, želeći da spreči njegov dolazak na presto, tražio od naroda da za vladara izaberu Atreja ako Sunce promeni svoju putanju i zađe na istoku: to se i dogodilo i narod je Atreja proglasio za kralja.</s>

<s>Zbog ovog zločina, Tijesta je njegov brat proterao iz Mikene.</s><s>Ali Tijest je iz progonstva poslao Plistena, sina Atrejeva, kojeg je odgojio kao svoje dete, zapovedivši mu da ubije Atreja.</s><s>Međutim, Atrej je ubio izaslanika, ne znajući da je to njegov rođeni sin.</s><s>Ovaj deo priče sadrži očiglednu kontradikciju: naime, ako je Atrej ubio Plistena pod ovim okolnostima, njegova supruga Eropa, koju je Tijest zaveo, nije mogla biti Plistenova udovica.</s>

<s>Kad je saznao da ga je supruga prevarila s Tijestom, Atrej se, da bi se osvetio, pretvarao da se želi izmiriti s Tijestom, pa ga je pozvao u Mikenu.</s><s>Kad je Tijest došao, Atrej je ubio dva Tijestova sina, Tantala i Plistena, pripremio njihovo meso i stavio ga pred Tijesta kao obrok.</s><s>Prema drugima, radilo se o Tijestovim sinovima Aglaju, Kalileju i Orhomenu.</s><s>Nakon što ga je Tijest pojeo, Atrej je naredio da se unesu ruke i kosti dece, a Tijest je, prestravljen onim što vidi, prokleo kuću Tantala i pobegao, a sam Helije odvratio je svoj pogled od te zastrašujuće scene i promenio svoju putanju.</s>

<s>Atrejevo kraljevstvo tada su napali siromaštvo i glad, a proročište je, kada je bilo pitano za način na koji se nesreća može odvratiti, savetovalo Atreja da pozove Tijesta natrag.</s><s>Atrej, koji je krenuo u potragu za njim, došao je do kralja Tesprota u Sikionu; tamo nije našao brata, ali se oženio svojom trećom ženom, Pelopijom, kćerkom Tijestovom, za koju je Atrej verovao da je Tesprotova kćerka.</s><s>Pelopija je u to vreme bila trudna, noseći dete koje joj je napravio vlastiti otac, a nakon što je rodila dečaka (Egista), ostavila ga je na ulici.</s><s>Međutim, dete su pronašli pastiri, a podojila ga je koza; Atrej je, čuvši za njegovo postojanje, poslao po njega i odgojio ga kao vlastitog sina.</s>

<s>Prema Eshilu, Egist je još kao dete bio prognan sa ocem Tijestom iz Mikene i tamo se nije vratio dok nije dostigao zrelost.</s><s>Godine su prolazile i, kad su Atrejevi sinovi Agamemnon i Menelaj odrasli, Atrej ih je poslao u potragu za Tijestom.</s><s>Pronašli su ga u Delfima i odveli natrag u Mikenu.</s><s>Tu ga je Atrej bacio u tamnicu i poslao Egista da ga ubije.</s><s>Ali, Egista je prepoznao njegov otac i ispričao mu sva stričeva nedela.</s><s>Vrativši se Atreju, Egist se pretvarao da je ubio Tijesta, a zatim je ubio samog Atreja, koji je upravo prinosio žrtvu na morskoj obali.</s>

<s>Scenske izvedbe</s>

<s>U 1. veku nove ere, možda 62. g. n.e., Seneka Mlađi napisao je tragediju Tijest.</s>

<s>Godine 1560.</s><s>Jasper Heywood, tada profesor na All Souls Collegeu u Oksfordu, objavio je stihovani prevod.</s><s>Shakespeareova tragedija Tit Andronik sadrži neke od elemenata radnje iz priče o Tijestu.</s><s>John Crowne je 1681. godine napisao Thyestes, A Tragedy, koja sledi Senekin zaplet, ali dodaje i ne baš skladnu ljubavnu priču.</s><s>Prosper Jolyot Crebillon (1674-1762) napisao je tragediju Atree et Thieste (1707), koja je je uticala na dve priče Edgara Allana Poa.</s><s>Ugo Foscolo (1778–1827) napisao je 1796. tragediju pod nazivom Tieste, koja je prvi put izvedena u Veneciji godinu dana kasnije.</s><s>Caryl Churchill, britanska dramaturginja, takođe je napisala Tijesta: njen specifičan prevod izveden je u Royal Court Theatre Upstairs u Londonu 7. juna 1994.</s><s>Jan van Vlijmen (1935–2004) je 2004. dovršio svoju operu Thyeste.</s><s>Tekst za libreto sastavio je na francuskom Hugo Claus na temelju svoju drame iz 20. veka sa istim naslovom (na holandskom: Thyestes).</s><s>Lik Tijesta pojavljuje se u jednočinki Persephone, koju je napisao Ford Ainsworth.</s>

<s>Senekin uticaj u književnosti ogleda se i kroz druga dela.</s><s>U Arnoldovom Sonetu o Shakespeareu očigledan je uticaj Seneke.</s><s>"Podsećanje na Atrejev govor u Senekinom Tijestu [...] moglo bi umanjiti i Kleopatrinu strasnu, rastegnutu retoriku o Antoniju".</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura</s>

<s>Grčka mitologija</s>

