Ieng Sary
<s>Ieng Sary (kmerski: អៀង សារី; Lương Hòa, 24. listopada 1925. – Phnom Penh, 14. ožujka 2013.) je bio kambodžanski komunistički političar, jedan od vođa i osnivača Crvenih Kmera te šef diplomacije iz perioda Demokratske Kampućije.</s><s>Za vrijeme komunističke vladavine, bio je znan kao "brat broj 3" te je bio treća osoba u državi, iza Pol Pota i Nuon Chee.</s>

<s>Rodio se 1925. godine u vijetnamskom selu Lương Hòa kao Kim Trang, u obitelji miješanog porijekla.</s><s>Školovao se u Phnom Penhu, gdje je upoznao i postao blizak prijatelj sa Salothom Sarom (Pol Pot); njih su dvojica tokom srednje škole upoznali sestre Khieu Thirith i Khieu Ponnary, s kojima će se kasnije oženiti.</s><s>Nakon završene srednje škole, Saloth i Ieng odlaze u Pariz na studij, međutim potonji se prije odlaska zaručio s Khieu Thirit.</s><s>Studirao je na uglednom fakultetu Sciences Po te je živio u unajmljenom stanu u Latinskoj četvrti, koja je bila centar studentskog pokreta.</s><s>Saloth i on su upravo tu došli u doticaj s francuskim komunistima te su urbzo usvojili njihove ideje.</s><s>Godine 1951., u Parizu se oženio s Khieu Thirit, koja je uzela njegovo prezime i postala Ieng Thirit.</s>

<s>Po povratku u Kambodžu i pridruživanju Crvenim Kmerima, Ieng je promijenio svoje rodno, vijetnamsko ime i postao Ieng Sary.</s><s>Godine 1960., postao je član Centralnog komiteta KP Kampućije.</s><s>Aktivno je sudjelovao u političkom djelovanju Crvenih Kmera tokom građanskog rata, a nakon preuzimanja vlasti 1975. godine, postao je ministar vanjskih poslova i zamjenik premijera.</s><s>U tom je svojstvu, na samom početku nove države, pozvao kambodžanske emigrante da se vrate u zemlju i pomognu u njezinoj obnovi; međutim, nakon što se dio njih vratio, odmah su uhapšeni i bili izloženi mučenju, prije nego su na koncu pogubljeni.</s><s>Ieng je bio jedan od glavnih odgovornih za brojne čistke u državnim službama, nekoliko valova kojih se dogodilo u Kampućiji.</s>

<s>Kako je bio šef diplomacije, Ieng je bio jedan od rijetkih čelnika Crvenih Kmera koji nisu skrivali svoj identitet od javnosti, te je od samoga početka bio izložen istoj.</s><s>Dočekivao je strane dužnosnike (najvažniji među kojima je bio rumunjski čelnik Nicolae Ceaușescu), ali i vodio vanjsku politiku.</s><s>Krajem 1977. godine, pred Ujedinjenim nacijama je odbacio sve optužbe kambodžanskih emigranata i disidenata za brutalnosti Pol Potovog režima te je odbio dijalog s istima.</s>

<s>Nakon uspješne vijetnamske vojne invazije i pada režima početkom 1979., Ieng je pobjegao s Pol Potom u džunglu na granici s Tajlandom.</s><s>Narodni revolucionarni sud, koji je uspostavljen na području NR Kampućije, osudio je Ienga i Pol Pota na smrt in absentia 1979. godine, međutim sankcija nikada nije izvršena.</s>

<s>Nakon godina skrivanja, Ieng je sredinom 90-ih godina pobjegao od Pol Pota te je 1996. godine dobio kraljevski oprost od Norodoma Sihanouka.</s><s>Ipak, 12. studenog 2007. godine je uhapšen u Phnom Penhu te doveden pred Kambodžanski tribunal pod optužbama za ratne zločine i zločine protiv čovječnosti; s njim je uhapšena i njegova supruga.</s><s>Presudu nikada nije dočekao jer je preminuo 14. ožujka 2013. godine od posljedica srčanog udara.</s>

<s>Reference</s>

<s>|-</s>

<s></s>

<s>Kambodžanski političari
Kambodžanski diplomati
Crveni Kmeri
Optuženi za ratne zločine
Pseudonimi
Biografije, Pariz‎
Biografije, Phnom Penh‎</s>

