Katedrala u Pisi
<s>Katedrala u Pisi () ili katedrala uzašašća sv. Marije () je započeta 1064. godine, a posvećena je 1118. godine.</s><s>Ovaj biser toskanske romaničke arhitekture je petorobrodna bazilika s trobrodnim transeptom.</s><s>Fasada je od sivog mramora i bijelog kamena s inkrustracijama šarenog mramora, a ukrasio ju je s četiri galerije nižućih arkada majstor Rainaldo.</s><s>Na portalu su dvoja drvena i središnja brončana vrata s prizorima iz Isusova života koje izveo Bonanno Pisano.</s>

<s>Unutrašnjost je popločana bijelim i crnim mramorom, korintski kapiteli su ratni plijen iz džamije u Palermu (1063.), a svod je pozlaćen, dok je kupola oslikana freskama.</s><s>Apsida je ukrašena mozaicima Cimabuea, a unutra je i slavna mramorna romanička propovjedaonica koju je izveo Giovanni Pisano.</s><s>Nakon požara 1595. godine ukrašena je slikama umjetnika kao što je Andrea del Sarto.</s>

<s>U katedrali se nalaze grobovi sv. Rainerija, sveca zaštitnika Pise, cara Henrika VII. i pape Grgura VIII., ali i relikvije tri sveca vezana za križarske ratove (Abibo, Gamaliel i Nikodem).</s>

<s>Katedrala je imala odlučujuću ulogu u određivanju početka pisanske Nove godine.</s><s>Naime, od 10. vijeka pa sve do 1749. kada je reformiran toskanski kalendar, Pisa je koristila svoj kalendar koji je imao 9 mjeseci, a godina je započinjala na Gospino Uzašašće, 25. maja.</s><s>Točan trenutak Nove godine bio bi kada sunčeva zraka, točno u podne, kroz prozor s lijeve strane katedrale, obasja jajastu policu iznad propovjedaonice Giovanija Pisana, na desnoj strani katedrale.</s>

<s>Vjeruje se da je Galileo Galilei utjelovio svoju teoriju o kretanju klatna gledajući ljuljanje lustera koji je visio sa svoda glavnog broda katedrale.</s><s>Taj luster, manji i jednostavniji od onog što se danas nalazi na njegovom mjestu, čuva se u kapeli Aulla groblja Camposanto.</s>

<s>Katedrala se, poput mnogih građevina u Pisi, također znatno ukosila.</s>

<s>Pisa
Crkve u Pisi
Pisa
Kupole
Svjetska baština u Italiji</s>

