Kotor (tvrđava)
<s>Kotor ili Kotor-grad je bio srednjovjekovna utvrda iznad današnjeg naselja Kotor u Kotor-Varošu, Bosna i Hercegovina, Republika Srpska, općina Kotor-Varoš.</s><s>Nalazio se u Donjim Krajima, Župa Vrbanja.</s><s>U nekim novijim (2002.) izvorima stoji da se naselje ispod utvrde zove Kotorište, što nikada nije odgovaralo stvarnom stanju, jer je Kotorište kotorvaroško naselje na suprotnoj (desnoj) obali Vrbanje.</s>

<s>U izvornom obliku (čije razvaline i danas postoje), u Kotoru je bila kula, nešto poviše na grebenu iznad rijeke Jakotine i tamnica (neposredno iznad vodopada).</s><s>Kula i tamnica su bile povezane kamenim (izlomljenim) stepeništem.</s><s>U kuli se, sve do oslobođenja Kotor-Varoši, 1945.,
nalazilo zvono impozantnog promjera: 5 m. Njegova dalja sudbina je nepoznata.</s>

<s>Prvi puta Kotor  se pominje 1382., kada je pripadao hercegu Hrvoju Vukčiću Hrvatiniću (oko 1350. - 1416.).</s><s>Kao jamčevinu  za pozajmljeni novac 1412. ga je dobila njegova žena Jelena.</s><s>Kotor je i dalje ostao omiljena Hrvojevo odredište, u kojoem je i umro.</s>

<s>Kotor je kasnije postao dio Jajačke Banovine, a Osmanlije su ga osvojile 1519., 52 godine nakon zvaničnog pada Bosne.</s><s>Okupatorske snage su nadirale niz dolinu Vrbanje, a najsnažniji otpor njihovom daljem prodoru pružila je odbrana Korora u Boju na Večićkom polju, nakon čega su Osmanlije veoma brzo zauzeli i Banjaluku, Srbac i Kobaš, Derventu i cijelu Posavinu.</s><s>Nakon toga, nakratko su prešli i u Slavoniju.</s>

<s>Timari kotorskih mustafhiza su bili čak u selima oko Visokog i Visočkog Dubrovnika (vjerovatno glavne trgovinske ispostave).</s><s>Hamdija Kreševljaković pretpostavlja da su mustafhizi „u Kotor premješteni iz nekog grada, koji je bio bliži Visokom“.</s><s>Sve do 1838., Kotor je imao sopstvenu posadu.</s><s>Za vrijeme austrijske okupacije desne obale Save, u Kotor je premještena posada i uprava Kobaške kapetanije, koja je sudbeno bila u nadležnosti Jajačke kapetanije.</s><s>Zabilježeno je da je 1833.</s><s>U utvrdi Kotor bio samo jedan top.</s>

<s>Hamdija Kreševljaković dalje piše, prema nepisanim izvorima:</s>

<s>Kreševljaković uzima Jukića kao izvor da se grad i tvrđava Kotor zovu Bobas, „a u narodu se i danas čuje Bobac".</s><s>Da je otišao u naselje Kotor, saznao bi da se tako nazivaju vodopad ispod bivše tamnice i  snažan izvor (točak), jedan od njih više, pitke vode.</s><s>Još 1960-tih, za ramazanske iftare, voda se odnosila i u najudaljenija domaćinstva Kotor-Varoši.</s><s>Stanovništvo Kotora je govorilo da je bilo "na Bobācu", dok su oni iz ostalih dijelova grada insistitali na, navodno, "pravilnom" Bobas.</s>

<s>Današnji izgled kule i tamnice je primjer nebrige i zapuštenosti značajnog spomenika srednjovjekovne kulture, a lokalne vlasti neće ili ne znaju da ih iskoriste kao vrijedno i unosno turističko dobro.</s><s>Ostaci Hrvojeve tvrđave se nalaze na Privrermenoj listi nacionalnih spomenika Bosne i Hercegovine.</s>

<s>Povezano 
 Kotor-Varoš
 Hrvoje Vukčić Hrvatinić
 Večići
 Boj na Večićkom polju</s>

<s>Reference</s>

<s>Tvrđave u Bosni i Hercegovini
Donji Kraji</s>

