Evropski sud pravde
<s>Europski sud (engl.</s><s>Court of Justice) jedan je od sudova unutar Suda Europske unije, institucija Europske unije.</s><s>Tumači odredbe osnivačkih ugovora i rješava sporove po tužbama država članica i građana čija su prava povrijeđena nekom od odluka tijela Unije.</s>

<s>Europski sud je osnovan 1952. godine i ima sjedište u Luxembourgu.</s>

<s>Zbog preopterećenosti Suda EZ-a, 1988. godine osnovan je Prvostupanjski sud Europskih zajednica (danas Opći sud).</s><s>Sve do Ugovora iz Nice 2001. godine, ovaj je Sud djelovao kao pridruženo tijelo Europskog suda, a ne kao zaseban sud.</s>

<s>Sastav
Europski sud sastoji se od po jednog suca iz svake države članice (dakle 27) i osam nezavisnih odvjetnika (engl.</s><s>Advocates General).</s><s>Suce i nezavisne odvjetnike imenuju vlade država članica zajedničkom suglasnošću na razdoblje od šest godina, nakon savjetovanja sa Savjetodavnim odborom, iz redova osoba čija je neovisnost neupitna i koji ispunjavaju uvjete koji se u njihovim zemljama zahtijevaju za obavljanje najviših sudačkih dužnosti ili koji su priznati pravni stručnjaci.</s><s>Suci i nezavisni odvjetnici kojima je istekla dužnost mogu biti ponovno imenovani.</s><s>Svake tri godine provodi se djelomična zamjena sudaca i nezavisnih odvjetnika.</s>

<s>Savjetodavni odbor za davanje mišljenja o prikladnosti kandidata za obnašanje dužnosti suca i nezavisnog odvjetnika Suda i Općeg suda uveden je Lisabonskim ugovorom (članak 255.</s><s>UFEU).</s><s>Odbor se sastoji od sedam osoba izabranih iz redova bivših članova Suda i Općeg suda, članova nacionalnih vrhovnih sudova i priznatih odvjetnika, od kojih jednoga predlaže Europski parlament.</s><s>Vijeće EU donosi odluku o utvrđivanju pravila rada odbora i odluku o imenovanju njegovih članova.</s><s>Ono odlučuje na inicijativu predsjednika Europskog suda.</s>

<s>Specifičnost suda je djelovanje nezavisnih odvjetnika.</s><s>Dužnost je nezavisnog odvjetnika, djelujući posve nepristrano i neovisno, na javnoj raspravi iznositi obrazložene prijedloge odluka u predmetima u kojima se u skladu sa Statutom Suda Europske unije zahtijeva njegovo sudjelovanje.</s><s>Sudu pomaže osam nezavisnih odvjetnika, od tog po jedan uvijek iz Francuske, Njemačke, Velike Britanije, Italije i Španjolske.</s><s>Preostalih tri rotiraju prema abecednom redu iz preostalih 23 država članica.</s><s>Na zahtjev Europskog suda, Vijeće EU može, odlučujući jednoglasno, povećati broj nezavisnih odvjetnika.</s>

<s>Sud zasjeda u sudskim vijećima (od tri i pet sudaca) ili u velikom vijeću (13 sudaca) u skladu s pravilima koja su u tu svrhu utvrđena u Statutu Suda Europske unije.</s><s>Kada je to u skladu sa Statutom, Sud može zasjedati i u punom sastavu.</s>

<s>Sud ima Tajnika (engl.</s><s>Registrar), koji je na čelu Tajništva (engl.</s><s>Registry).</s>

<s>Popis predsjednika Europskog suda
Suci iz vlastitih redova biraju predsjednika Suda na razdoblje od tri godine i može biti ponovno izabran.</s><s>Predsjednik usmjerava rad Suda i predsjedava sjednicama Velikog vijeća i Suda u punom sastavu.</s>

<s>Nadležnost
Najvažniji postupci pred Europskim sudom:</s>

<s>Postupak protiv države članice</s>

<s>Tužbe za poništenje akta zajednice</s>

<s>Tužbe zbog propusta
Tužba je uređena člankom 265.</s><s>Ugovora o funkcioniranju Europske unije.</s><s>Države članica ili institucije Europske unije, a tu se ubrajaju i tijela, uredi i agencije Europske unije, mogu podići tužbe protiv drugih institucija ako utvrde da su one propustile dijelova u skladu s odredbama Ugovora odnosno zbog propusta da donese akt koji je bila obavezna donijeti.</s><s>Tužba je dozvoljena ako je je institucija prethodno bila pozvana da donese sporni akt.</s><s>U ovom postup nadležnost ima Opći sud dok je žalbena nadležnost pripada Sudu.</s>

<s>Prethodni postupak
Prethodni postupak je postupak koji pred Sudom pokreće nacionalni sud pred kojim se neko pitanje europskoga prava pojavi kao relevantno za odlučivanje u predmetu.</s><s>Na taj se način u pravnom sustavu EU osigurava ujednačenost prava.</s><s>Postupak se u praksi pokazao iznimno važnim, i upravo je u tom postupku Europski sud razvio neka temeljna načela prava EU, kao što su načelo nadređenosti i načelo izravnog učinka.</s><s>Nacionalni sudovi su vezani značenjem odgovora Europskog suda te obvezuje sve sudove u hijerarhiji.</s><s>Tumačenje Europskog suda u vezi određenog pitanja djeluje i erga omnes.</s>

<s>Prema članku 267.</s><s>TFEU, Europski sud je nadležan odlučivati o prethodnim pitanjima koja se tiču:
 tumačenja Ugovorâ;
 valjanosti i tumačenja akata institucija, tijela, ureda ili agencija Unije.</s>

<s>Ako se takvo pitanje pojavi pred bilo kojim sudom države članice, taj sud može, ako smatra da je odluka o tom pitanju potrebna da bi mogao donijeti presudu, zatražiti od Suda da o tome odluči.</s><s>Ako se takvo pitanje pojavi u predmetu koji je u tijeku pred sudom neke države članice, protiv čijih odluka prema nacionalnom pravu nema pravnog lijeka, taj je sud dužan uputiti to pitanje
Sudu.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Službene stranice Europskog suda</s>

<s>Nastanci 1952.</s><s>Međunarodni sudovi
Evropska unija
Evropsko pravo
Građevine u Luksemburgu</s>

