Ivan Skerlecz
<s>Barun Ivan Škrlec Lomnički (Raslovo, Mađarska, 20. srpnja 1873. - Budimpešta, 12. siječnja 1951.), hrvatski političar i pravnik.</s><s>Bio je hrvatski ban od 1913. do 1917. godine.</s>

<s>Rani život i karijera
Potomak je stare turopoljske plemićke obitelji Šrklec Lomnički.</s><s>Rođen je u Baranjskoj županiji u južnoj Mađarskoj.</s><s>U kolovozu 1885. njegov otac Dragutin, katastarski ravnatelj u Pečuhu, imenovan je ravnateljem financija za Hrvatsku i Slavoniju.</s><s>Tada dvanaestogodišnji Ivan dolazi u Zagreb.</s><s>Ondje je završio tri razreda gimnazije, a preostalu izobrazbu i ispit zrelosti (maturu) završio je u mjestu Kaloči.</s><s>Pohađao je studije prava u Pečuhu i Budimpešti, gdje je i promaknut u doktora prava.</s><s>Po završetku studija 1896. počinje s radom u državnoj službi na mjestu pravnog vježbenika u Hrvatskom ministarstvu u Budimpešti.</s><s>Na poziv mađarskog ministra predsjednika Kálmána Szélla postaje tajnik u Predsjedništvu mađarske vlade, gdje je obavljao dužnost šefa Predsjedničkog ureda te perovođe Ministarskog vijeća.</s><s>Ministarski savjetnik postaje 1911. godine.</s><s>Napredovanje u službi potvrđeno mu je i brojnim odličjima.</s><s>Tako je 1903. odlikovan Komturnim križem reda Franje Josipa I., a 1912. dobiva i Križ Leopoldova reda.</s>

<s>Banovanje</s>

<s>1913. godine, nakon što je kraljevski povjerenik Slavko Cuvaj poslan na "trajni dopust", Škrlec je imenovan povjerenikom sa zadatkom da smiri političku situaciju u Hrvatskoj i pripremi povratak na ustavno stanje.</s><s>Njegovim posredovanjem došlo je do sporazuma između Hrvatsko-srpske koalicije i grofa Tisze, predsjednika ugarske vlade.</s><s>Za vrijeme pregovora na njega je 18. kolovoza Stjepan Dojčić izvršio neuspjeli atentat, ranivši ga u desnu ruku.</s><s>U zamjenu za preuzimanje vlasti u Hrvatskoj, HSK je izrazila potpunu odanost ugarskoj vladi na unionističkoj liniji.</s><s>Čim se dogovorio s HSK o raspodjeli kandidata po izbornim kotarima, 27. studenoga 1913. su objavljene dvije banske naredbe kojima su nevažećima proglašene mjere protiv novinstva te Zakon o pravu na sakupljanje.</s><s>Tim je činom prestao komesarijat u Hrvatskoj.</s><s>Hrvatskoj je vraćen ustav, ukinut za Cuvajeva banovanja, a Skerlecz je imenovan banom na čelu "činovničke vlade".</s><s>Ugarska je vlada 6. prosinca ukinula Željezničku pragmatiku, koja je bila povreda Hrvatsko-ugarske nagodbe nametanjem mađarskog na području Hrvatske, te donijela novu u kojoj su izostale odredbe o jeziku, ali je ipak ostala stara praksa, pa je mađarski jezik i dalje ostao službenim na svim linijama državnih željeznica u Hrvatskoj i Slavoniji.</s><s>Nakon što je ugarska vlada uvidjela da joj Koalicija neće praviti probleme, novi izbori za Hrvatski sabor održani su 16. prosinca.</s><s>Na njima je Koalicija dobila apsolutnu većinu u Saboru, iako je dobila manje glasova od oporbe (43.645 naprema 45.968).</s><s>Zemaljska vlada proširena je 17. lipnja 1914. novim odjelom za narodno gospodarstvo.</s>

<s>Za Skerleczova banovanja buknuo je I. svjetski rat.</s><s>Protuobavještajna služba austro-ugarske vojske, Kriegsüberwachtungsamt (KÜA), zadužena za protuobavještajni rad u pozadini, počela je rad u zapadnom dijelu Trojednice (Srijem se nalazio uz granicu sa Srbijom, tadašnjom bojišnicom).</s><s>Škrlec se opirao KÜA kadgod je bilo moguće, raspitujući se za svako uhićenje.</s><s>Dok je za vrijeme rata austrijska polovica Monarhije bila diktatura pod kancelarom Karlom Stürgkhom, Škrlec je uspio sazvati Hrvatski sabor u lipnju 1915. te je uz manje prekide normalno djelovao tijekom čitavog rata.</s><s>Odstupio je s banske stolice 29. lipnja 1917., nakon što je Tisza prestao biti predsjednikom vlade.</s><s>Na mjestu bana naslijedio ga je Antun Mihalović.</s>

<s>Kabinet 
podban i odjelni predstojnik za unutarnje poslove: Mark Aurel Fodroczy
odjelni predstojnik za pravosuđe: Miroslav Broschan
odjelni predstojnik za bogoštovlje i nastavu: Stephan Tropsch
odjelni predstojnik za narodno gospodarstvo: Zvonimir Žepić</s>

<s>Kasniji život i smrt 
Nakon smjene na položaju bana, Skerlecz se vratio u Mađarsku, te je umro u Budimpešti 1951. u 78. godini.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Literatura
 Ferdo Šišić: "Povijest Hrvata: pregled povijesti hrvatskoga naroda.</s><s>1526.-1918. drugi dio", Marjan tisak, Split, 2004.</s><s>Neda Engelsfeld: "Povijest hrvatske države i prava: razdoblje od 18. do 20. stoljeća", Pravni fakultet, Zagreb, 2002.</s><s>"Opća enciklopedija Jugoslavenskog leksikografskog zavoda", sv. 8 Š-Žva, Zagreb, 1982.</s>

<s>Hrvatski banovi
Hrvatski baruni
Hrvatsko plemstvo</s>

