Ranohrišćanske bazilike u Bosni i Hercegovini
<s>Ranohrišćanske bazilike u Bosni i Hercegovini (grč.: βασιλική στοά (basiliké) - kraljeva dvorana)), kao rani oblik hrišćanske bogomolje, građene su u periodu IV-VI vijeka, nakon što je Milanskim ediktom 313. godine ukinuta zabrana hrišćanstva.</s><s>Velika rudnička postrojenja na području istočne i sjeverozapadne Bosne, sa pretežno stranom radnom snagom, te vojne jedinice sa vojnicima iz cijelog carstva, uslovili su prodor kršćanstva na prostor Dalmacije i Panonije.</s><s>Velika konzervativnost tadašnjih stanovnika, koji nikako nisu prihvatali osvajača, niti njihovu romanizaciju, te pretežno planinska konfiguracija tla Bosne i Hercegovine otežavli su prodor stranih uticaja.</s><s>I hrišćanstvo se nije razvijalo kod domorodačkog stanovništva.</s>

<s>Njihovi nalazi pokrivaju cjelokupni bosanskohercegovački prostor.</s><s>Do danas ih je otkopano 73, a za ukupno 56 ovakvih arheoloških nalaza se sa najvećom sigurnošću može reći da pripadaju građevinskim ostacima starohrišćanskih crkava.</s><s>Za ostalih sedamnaest nalaza ne postoji definitivno i sigurno mišljenje.</s>

<s>Od ukupno pedeset šest sigurnih nalaza, pedeset i tri su jednobrodne bazilike, tri pripadaju tipu trobrodnih bazilika: (Otinovci kod Kupresa, Kumjenovići i Ustikolina kod Foče).</s><s>Otkriveno je pet nalaza dvojnih bazilika (basilica gemina).</s>

<s>Na tri arheološka nalazišta (Breza, Založje i  Skelani), na rastojanju od oko 100 m. pronađene su dvije bazilike.</s><s>To nisu dvojne crkve, nego bogomolje koje su služile različitim kultnim općinama.</s><s>U vrijeme vlasti Istočnih Gota podizane su arijanske bogomolje, koje se nisu razlikovale od onih koje su služile „pravovjernim“, bar što se tiče rasporeda objekata vezanih za liturgiju.</s>

<s>Karakteristike 
Vjerske objekte gradili su stranci.</s><s>Na osnovu arheoloških ostataka, karakteriše ih: jedinstven plan, skromne dimenzije, unutrašnja oprema u kamenu, s puno ranohrišćanskih motiva i simbolike.</s>

<s>Oltarne pregrade bile su od kamena i drveta (nisu sačuvane), u obliku pergola (templon).</s>

<s>Stupovi su se sastojali od četvrtaste baze visoke oko 1 m. na kojoj je bio okrugli stup promjera 0, 18 – 0,22 m. sa odgovarajućim kapitelom i sve obično iz jednog komada.</s><s>Obrađivani su na tokarskom kolu ili klesani dlijetom, pa nareskani zubačom.</s><s>Ukrašavani su profiliranim prstenovima i zonama u obliku trohila.</s><s>Bilo ih je i sa tordiranim kanelurama.</s>

<s>Između baza nalazile su se užljebljene ploče pluteja, sa simboličkim ornamentom izvedenim u reljefu.</s><s>Sa gornje strane stubovi su bili povezani kamenom gredom (ponekad i drvenom).</s><s>Broj stubova iznosio je od 4 do 6. Oltar se nalazio u apsidalnom prostoru.</s><s>Činila ga je mramorna ploča, donekle udubljena, postavljena na 4 stubića.</s><s>Zidana sjedala su bila jednostavna, bez ukrašavanja, obložena tkaninom.</s>

<s>Poznate bazilike 
 
Jedan dio bazilika proglašen je za nacionalni spomenik BiH.</s><s>Ranokršćanska bazilika u Brezi, dimenzija 31,5 x 19 m).</s><s>Na jednom od stupova je ugravirana latinička abeceda, a na drugom germanska runska abeceda, od 24 karaktera.</s><s>Visina runa kreće se od 0,5 do 2,6 cm.</s><s>Na pojedinim fragmentima stupova nađeni su i latinski grafiti (latinski alfabet, riječ “mise/ricordia/”, slovo “P” i crtež konja).</s><s>Nađen je i rimski natpis Ulpije Prokule, ugrađen kao spolij.</s><s>U natpisu se spominju Valens, sin Varonov, (princeps Daesitiatium), odnosno uglednik ilirskog plemena Desitijata i jedan kastel (castellum Daesitiatium)
 Kasnoantička bazilika u Vrbi, Glamoč
 Kasnoantička bazilika u Oborcima, Donji Vakuf
 Kasnoantička bazilika Gornji Kotorac, Istočna Ilidža
 Trobrodna bazilika u Otinovcima, Kupres.</s><s>Ranokršćanska bazilika u Cimu, Mostar
 Ranokršćanska bazilika u Žitomislićima, Mostar
 Ranokršćanska bazilika u Turbetu, Travnik
 Kasnoantička bazilika Dabravine, Vareš
 Ranokršćanska crkva u Potočanima, Livno
 Ranokršćanska bazilika u Čipuljiću, Bugojno
 Ranokršćanska bazilika u Zenici
 Ranokršćanska bazilika u Bakincima, Laktaši
 Ranokršćanska bazilika u Malom Mošunju, Vitez nikad nije bila ozbiljno istražena.</s><s>Truhelka je više puta posjećivao ove antičke ruševine.</s><s>Jedan od prvih istraživača koji je dao izještaj sa dotičnog lokaliteta je bio Ivan Kujundžić.</s><s>Na prostoru oko crkve je otkriveno dosta materijala poput odlomaka menze, kapitela, zatim dijelovi cipusa, imposta, kao i jedna reljefna ploča.</s><s>Ispod poda crkve je iskopana i kasnoantička grobnica na svod, dok je još jedna pronađena u njenoj neposrednoj blizini.</s><s>Na ovom lokalitetu također je nađen veći broj grobova iz raznih perioda.</s><s>Datiranje bazilike je teško odrediti, prvenstveno zbog toga što manjka dodatnih istraživanja, koja bi ovo pitanje mogla dovoljno rasvijetliti.</s><s>Ranokršćanska bazilika u Založju
 Ranokršćanska bazilika u Mogorjelu kod Čapljine nađena je na veoma bogatom lokalitet na kojem su se osim kasnoantičke bazilike našli i mnogobrojni drugi nalazi.</s><s>Objekat u Mogorjelu je specifičan, jer je to zapravo dvojna bazilika koja se sastojala od sjeverne i južne zgrade.</s><s>Sjeverna bazilika (18,15 x 14,05) je bila nešto veća od južne (18,00 x 10,40).</s><s>Sastoji od sedam prostorija kao i od grobne komore, dok se manja sastoji od dvije prostorije.</s><s>Južna bazilika je po svojoj prirodi puno jednostavnija od sjeverne te odražava klasičnu gradnju koja je specifična za ovo podneblje.</s><s>Iskopani su mnogobrojni dijelovi arhitekture koji su solidno očuvani, pa tako daju bolji uvid u samu prirodu i karakter bazilike.</s><s>Bitno je navesti da je mnogo štete budućem istraživanju bazilika nanio Karl Pač, koji je želio da istraži jedan vojni logor, dok je veliki dio bazilika uništio.</s><s>Pored crkve se je nalazilo i starokršćansko groblje.</s><s>Gradnja bazilika se može smjestiti u kraj V ili početak VI stoljeća.</s><s>Ranokršćanska bazilika Vranjevo Selo kod Neuma je na lokalitetu gdje su pronađeni brojni arheološki nalazi.</s><s>Na tom mjestu je između ostalog iskopana i jedna kasnoantička bazilika.</s><s>Ruševine na ovom polju opisuje u svom radu i Ćiro Truhelka, mada veoma šturo.</s><s>Iako je otkriven solidan broj nalaza, ovom lokalitetu nije posvećen nijedan naučni rad koji bi mogao da sažme sve ono što je na ovom mjestu pronađeno.</s><s>Na lokalitetu je iskopan veliki broj građevinskog materijala iz rimskog perioda, kao i keramike.</s><s>Također je pronađeno nekoliko urni, kao i nadgrobni spomenik.</s><s>Uz baziliku je otkriven i stup s križem oltarne pregrade, kao i impost s križem u vidu rozete.</s><s>Dimenzije ove građevine nisu poznate.</s><s>Crkva će se okvirno smjestiti kao i većina koje su pronađene na ovom širem regionu, u kraj V ili početak VI stoljeća.</s><s>Ranokršćanska bazilika Borasi kod Ljubuškog je jedna minijaturna crkvica (oratorijum) iz V ili početka VI stoljeća, koja je po načinu i stilu gradnje primitivna.</s><s>Unutar ruševina ove crkve otkriven je ambon u najprimitivnijoj svojoj formi, sa koga se vjernicima čitalo i tumačilo evanđelje.</s><s>Samo nekoliko metara od nalaza crkve nalazio se jedan nadgrobni spomenik posvećen rimskom veteranu Marku Antoniju Maksimu.</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura 
 Enver Imamović, Ranohrišćanske bazilike u Bosni i Hercegovini</s>

