Jakob Prandtauer
<s>Jakob Prandtauer (Stanz bei Landeck, 16. jul 1660. - Sankt Pölten, 16. septembar 1726. bio je jedan od naznačanijih graditelja austrijskog baroka.</s>

<s>Biografija</s>

<s>Rođen je u seljačkoj porodici Simona i Marije Prandtauer u današnjem Okrugu Landeck.</s>

<s>Od 1677. do 1680. učio se klesarskom zanatu kod zidarskog majstora Georga Asama u Schnannu, - 13. januara 1689. primljen je kao kalfa u klesarski ceh u Imstu a 1692. sa 32 godine, proglašen je majstorom.</s>

<s>Predpostavlja se da je kao mladić radio za grofa Alberta Ernsta Gurlanda na njegovom [[dvorac|dvorcu Thalheim.</s><s>Zna se da se 12. jula 1692. oženio, i iste godine kupio kuću u samostanskom kvartu Sankt Pöltena u kojoj je živio do svoje smrti.</s>

<s>Sve do 1702. nije imao nikakvih većih narudžbi, ali se zna da je radio za crkvene prelate, te godine angažiran je na izgradnji Opatije u Melku, koju je s prekidima gradio do kraja svog života, ona je postala njegovo životno djelo - 
jedna od najljepših baroknih građevina na svijetu.</s>

<s>Sa 48 godina, nakon smrti talijanskog arhitekta Carla Antonia Carlonea postao je njegov nasljednik - protomajstor, pa uz Melk podigao najveće gornjoaustrijske 
opatije u Garstenu, Kremsmünsteru i Sankt Florianu.</s>

<s>U svojim kasnijim godinama Prandtauer je zajedno sa Fischer von Erlachom radio na augustinskom samostanu Herzogenburg u kojem je pored zgrada podigao
svečani salon.</s><s>Pored tog podigao je i brojne manje sakralne objekte, od kojih valja istaknuti kupolu crkve u mjestu Maria Taferl (1707. - 1711.).</s><s>U to vrijeme podigao je veliki salon u Opatiji Garsten, 
a nešto kasnije i mramorni salon u Opatiji Sankt Florian.</s>

<s>Jakob Prandtauer se još i danas drži više za majstora zidara tipičnog "austrijskog baroka", nego za arhitekta.</s><s>Kad je umro ostavio je golem opus sakralnih objekata, njegovu radionicu nastavio je voditi njegov učenik Joseph Munggenast, sa njegovim sinovima, oni su dovršili projekte koje je on započeo.</s>

<s>Pokopan je u katedrali Sankt Pöltena.</s>

<s>Prandtauerov rad karakterizilo je korištenje starih zatečenih građevina, koje je on vješto uklapao u nov barokni ansambl.</s><s>On je iznad svega bio praktičan i prilagodljiv, svakom zadatku prilazio je studiozno, nastojeći pomiriti najrazličitije zahtjeve, od 
topografije, postojećeg stanja do financijskih sredstava.</s>

<s>Njegov arhitektonski vokabular kog je definirao do 1708., bio je kombinacija suvremenih i klasičnih elemenata, kog je često primjenjivao na istim građevinama.</s><s>Karakteristika svih njegovih samostana bio je klaustar, kom je posvećivao naročitu pažnju, naročito na fasade, i to bez obzira na veličinu i značaj te institucije, jer ih sve tretirao jednako.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Prandtauer, Jakob</s>

<s>Jakob Prandtauer
Authority control</s>

