Zeynep Hatun
<s>Gospa Zeynep ili Zeynep Hatun (Amasya, oko 1420 – 1474.) bila je turska pjesnikinja.</s>

<s>Život 
Rođena je u Amasyji, kao kćer kadije uz kojeg je dobila dobro obrazovanje.</s><s>Njeno pravo ime je vjerojatno bilo Zeynü'n Nisa.</s><s>Poznavala je arapski i perzijski jezik, zanimala je se muzikom i skladala je pjesme.</s><s>Živjela je u isto vrijeme kada je Mihri Hatun bila u službi şehzade Ahmeda, sin sultana Bajazida i princ Amasyje, te su zajedno pisale ode i hvalospjeve.</s><s>Njezino ime se kod mnogih autora veže uz Mihri Hatun i postoje šale i razgovori o poeziji između njih dviju.</s><s>Aşık Çelebi kaže da je Zeyneb poslije udaje (kadiji İshak Fehmi Efendiji) prestala nastupati u pjesničkim skupovima, i u posljednjem periodu svog života napustila poeziju i usamila se, te da je Mihrî, koja se nije udavala, nastavila te književne nastupe.</s><s>Međutim Latifi tvrdi da se ni Zejneb Hatun nije udavala.</s><s>Njezine pjesme su bile poznate suvremenicima i često pohvaljene.</s><s>U skoro svim biografijama o njoj se nalazi gazel Keşf it nikaabunı yiri göğü münevver it.</s><s>Napisala je jedan divan koji je poklonila sultanu Mehmedu II.</s>

<s>Biografska tradicija prenosi da je umrla 1474. godine u Amasyji.</s>

<s>Djela 
Njezino pjesništvo se pridržava motivu divanske poezije te sa jednostavnim i iskrenim izrazom nastavlja ljubavna shvaćanja koja su do tada izražavali samo muški pjesnici.</s><s>U nekim pjesmama ona ističe kako želi da njene želje budu časne i da bude mudra poput skromnog čovjeka, jer će samo tako biti prihvaćena kao pjesnikinja.</s><s>Ona smatra da su želje većine žena pohlepne, specifične ženske vrijednosti (mekoća, suosjećanje) vidi kao slabost i duhovni nedostatak i stoga želi se riješiti poniznog ženskog položaja.</s>

<s>Bilješke</s>

<s>Izvori</s>

<s>Bibliografija 
   s. v. Hakan Aksoy, Zeyneb Hatun</s>

<s>Turski pjesnici</s>

