Šmarje
<s>Šmarje (tal.</s><s>Monte di Capodistria) je naselje od 900 stanonika u sjeverozapadnoj Istri u sastavu slovenske općine Kopar, Primorska.</s>

<s>Geografija 
Šmarje su veće rasprostranjeno selo južno od Kopra na vrhu flišnog brda Savrinije među vrhovima Poljana (monte Romano) na istoku i brdaGrintovca (monte Toso) na zapadu na razvođu potoka Piševec koji teće južno i Pjažentina sjeverno, u pravcu Kopra.</s><s>Cesta koja vodi iz Kopra ide uz obalu Pjažentina (trasom rimske via Flavia) i prolazi kraj Paderne, zaselka od tipičnih istarskih kamenih kuća.</s><s>Šmarjama gravitiraju sela Grintovac (Montetoso), Gažon, a naselje sastavljaju zaseoci Gabrca, Dobrave i Na Studencu.</s>

<s>Porijeklo toponima</s>

<s>Talijanski naziv Monte di Capodistria vuće porijeklo od srednjovjekovnog manastira: Santa Maria in Monte, koju je posvetio 1222.</s><s>Beato Assalone, koparski biskup.</s><s>Imena crkvama i manastirima su često data po nekim geografskim karakteristikama: Sv. Marija na Brdu, a po njoj je i naselje dobilo ime: slov. Šmarje od Sv.Marija≥S.Marja≥Šmarja≥Šmarje i tal. od Monte (Kopra) Naturalmente dalla pieve derivò il nome dell'abitato.</s>

<s>Povijest i znamenitosti 
U izvještaju venecijanskom Senatu iz 1362. govori se o prvim slavenskim porodicama koje su se doselile u ovo naselje..</s>

<s>Mjesto je bilo utvrđeno selo čije zidine su ojačane 1559. za obranu od turskih i uskočkih prodora.</s><s>Toranj je kontrolirao dolinu kojom je prolazila stara Via Flavia koja je vodila iz Kopra preko solana Sečovlje (Sicciole).</s><s>Obližnje raskrše na padinama brežuljka Grintovac (Toso) autohtoni Istrijani i danas nazivaju Krožera Montetoso (istrovenetski Croxera Montetoxo).</s>

<s>Simbol sela je stari benedkttincski manastir sv. Marije na Brdu -Santa Maria del Monte, podignut između IX. i X. st. i koji još uvijek čuva neke medievalne karakteristike.</s><s>Pad samostana počeo je oko 1000. g. s krizom ruralne privrede zbog uvođenja feudalizma i ratova te s prenamjenom u parohije u mnogim mjestima.</s>

<s>U prvim godinama XII. st., 1133. ili možda 1152, po želji koparskog biskupa dolazi pod poznati manastir  S. Giorgio Maggiore u Veneciji.</s><s>Tu odluku je potvrdio i koparski Kaptol.</s><s>Od XV. st. u posjedu je koparskih feudalaca, a u XVII. st. je pod koparskom biskupijom; sigurno je da je 1656. opatija Monte imala la pet koludrica.</s><s>Opastija je bila rekonstrurana 1730 od župana Antonija Gregori uz pomoć susjeda; kako piše na lapidu iznad portika.</s><s>Pažljivije proučavanje zidova ukazuje na mnogo stariju provenijenciju.</s><s>To je masivno zdanje ožbukanih kamenih zidova sa zvonikom podignutim ispred crkve s kojom je spojena s portikom i tako čini cjelinu.</s><s>Iznad poligonalne apside izgrađena je heksagonalna kupola s blagim vrhom.</s><s>Kompleks je harmoničan nakon posljednje rekonstrukcije 1926 u neoromaničkom stilu; ukomponiran je i jedan rimski natpis i vrijedan barbarski pilastar postavljen u prozor zvonika.</s>

<s>Grobljanska crkvica smješten stotinjak metara na cesti prema Pomjanu (Paugnano), posvećena je sv. Petru iz Barbana sa zvonikom na jedra i stoljetnim hrastom ispred.</s><s>Na portalu crkvice nalazi se natpis na slovenskom da je izgrađena 1802. kad je Jozef Slakar bio župan.</s>

<s>U oktobru 1943. i junu 1944. selo su spalile nacističke trupe pa je podignut spomenik žrtvama fašizma rad istarskog akademskog kipara Jože Pohlena.</s>

<s>Stanovništvo 
Prema podacima Statističkog ureda Slovenije 2020. u Šmarju je živjelo 915 stanovnika.</s>

<s>Većina mještana radi u obližnjom mjestima na obali i bave se poljoprivredom.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Alben, Dario Istria - storia, arte, cultura Edizione Lint, Trst 1997
 Longyka, Primož Potepanja 4 Slovenska in hrvaška Istra As-Press 2011.</s>

<s>Naselja u Istri
Slovenija</s>

