Trakošćan
<s>Trakošćan je srednjovjekovni zamak u Hrvatskoj.</s><s>Nalazi se u Hrvatskom zagorju, 23 km sjeveroistočno od Krapine, 40 km jugozapadno od Varaždina, na nadmorskoj visini 250 m. Najbliža mjesta su Macelj i Strahinčica.</s><s>Trakošćan godišnje posjećuje oko 40.000 turista.</s>

<s>Povijest</s>

<s>Zamak je podignut u 13. stoljeću kao manji burg u sustavu utvrda Zagorske kneževine.</s><s>U osnovi Trakošćana prepoznatljive su značajke jednostavnih romaničkih burgova 12.-13. st.</s><s>Od mnogobrojnih se feudalnih gospodara ističu Celjski grofovi, Jan Vitovec, Korvini, a nakon raspada Zagorske kneževine kao posebno vlastelinstvo uživaju ga Gyulayi, a od 1568.</s><s>Draškovići.</s>

<s>Više je puta proširivan i dograđivan.</s><s>Znatnije dograđen 1592., kada Draškovići podižu topničke kule s krovištem (ploča s grbom i natpisom Ivana II.</s><s>Petra Draškovića iz 1592. na zapadnoj kuli).</s><s>U to se doba dograđuje kat, povisuje središnja kula i oblikuje dvorište s arkadama.</s><s>Ponovno se dograđuje tijekom 18. st., kada kule dobivaju kruništa, glavna kula dobiva razvedenu lanternu, a oko tvrđave gradi se cinktura obrambenih objekata, zidova i kula.</s>

<s>Zapušteni zamak obnavlja 1850.-1860. podmaršal Juraj Drašković u vlastitu rezidenciju.</s><s>Obnova je, u duhu romantizma, izvedena u neogotičkom stilu uz istodobnu obnovu čitava okoliša, gdje je uređen park-šuma s rijetkim drvećem, umjetnim jezerom i vrtnim objektima.</s><s>Istaknuti su elementi obnovljena Trakošćana: ulazna kula s pokretnim mostom i grbom Drašković-Malatinski iz 18. st., viteška dvorana s cjelovitim viteškim oklopima iz 16. st. i zastavama Draškovićeva banderija iz 18. st., zbirka oružja s teškim bradaticama (Hackenbüchse), puškama i pištoljima na kolo te turskim oružjem, zbirka portreta Draškovića i njihovih rođaka (Nikola Zrinski) iz 16.-19. st., opus slikarice Julijane Erdödy-Drašković iz druge polovice 19. st., ciklus Četiri kontinenta M. Stroya, klavir C. Graffa, očuvana dvorska kuhinja, knjižnica.</s><s>U parku je kapela sv. Ivana (»Januš«) iz 1752. s kasnobaroknim namještajem.</s>

<s>Novije generacije obitelji Drašković povremeno borave u Trakošćanu sve do 1944. godine kada se iseljavaju u Austriju.</s><s>Ubrzo zatim Trakošćan je nacionaliziran.</s>

<s>Od 1953. u Trakošćanu je stalna muzejska postava, koja osim vjerne rekonstrukcije ambijenata iz razdoblja obnove sadrži vrijedne primjerke baroknoga namještaja i sitnih predmeta.</s><s>Trakošćan je u vlasništvu Republike Hrvatske.</s>

<s>Park-šuma 
Područje uz dvorac, kao i okolno šumovito područje oko Trakošćanskog jezera, proglašeno je 1955. god.  zaštićenim područjem, kategorija park-šuma, površine 4,87 km2.</s>

<s>Parkovni prostor oko dvorca Trakošćan tipičan je primjer romantičarskog pejzaža iz sredine 19. stoljeća, koji se do danas očuvao u gotovo neizmjenjenom obliku.</s><s>Pejzaž se dijelom razvio iz autohtone šume hrasta kitnjaka i običnog graba, od koje su do danas ostali sačuvani pojedinačni primjerci starih hrastova.</s><s>Posađene su i različite egzotične vrste drveća, koje kroz godišnja doba mijenjaju kolorističku sliku.</s><s>Umjetno jezero je površine oko 23 ha.</s>

<s>Reference</s>

<s>Povezano 
 Popis muzeja u Hrvatskoj
 Trakošćansko jezero</s>

<s>Vanjske veze 
 Trakošćan
 Informacije o Trakošćanu 
 Dvor Trakošćan, Hrvatska tehnička enciklopedija</s>

<s>Tvrđave u Hrvatskoj
Muzeji u Hrvatskoj
Historicistička arhitektura
Varaždinska županija
Park šume u Hrvatskoj</s>

