Hipokaust
<s>Hipokaust od latinskog hypocaustum, od grčke sintagme ὑπό (ispod) + ϰαυστός (zapaliti, zagrijati) je drevni rimski sistem centralnog grijanja sa podrumskom peći i dimnjacima (cijevima) za cirkulaciju topline.</s>

<s>Karakteristike 
Hipokaust u rimskoj arhitekturi odnosno građevinarstvu je otvoreni prostor ispod poda koji se grijao toplim plinovima iz  podrumske peći.</s><s>Taj tip grijanja razvili su Rimljani, koji su ga koristili ne samo u vrućim i toplim prostorijama svojih termi, već gotovo univerzalno i po privatnim kućama u sjevernim provincijama.</s>

<s>I danas postoje brojni primjeri takvih hipokausta pronađeni po vilama i domovima u rimskim centrima u Njemačkoj i Engleskoj.</s><s>Uobičajeni način bio je sprovesti vrući zrak iz hipokausta kroz jedan vertikalni dimnjak duž zida prostorije koju je trebalo grijati.</s><s>Tamo gdje je trebalo prostor više zagrijati, po nekoliko dimnjaka tj. cijevi vodilo bi od hipokausta duž bočnih zidova prostorije.</s>

<s>Tipična konstrukcija podrumskog hipokausta sastojala se od sloja cigala tj. pločica koje su postavljene u nizu kao podloga za pod.</s><s>To su bili kvadratni stupići dimenzija oko 20 cm razmaknuti oko 61 cm jedan od drugog, pa su ujedno bili nosači gornjih slojeva građevine.</s><s>Pod iznad toga bio je izrađen od betona (mort) ili velikih kvadratnih ploča, na koje se ljepio mramor ili mozaik.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Hypocaust</s>

<s>Rimska arhitektura</s>

