Gola Maja
<s>Gola Maja (španjolski: La Maja Desnuda) je jedna od najpoznatijih slika Francisca Goye.</s><s>Nije poznato kad je točno Goya načinio sliku, ali većina procjena ju datira između 1797. i 1800. godine, premda je neki datiraju čak u 1792. godinu.</s><s>U svakom slučaju, to je "prvi, u prirodnoj veličini potpuno profani ženski akt u zapadnjačkoj umjetnosti", bez pretenzija na alegorijski ili mitološki smisao.</s>

<s>Historija</s>

<s>Prvi zabilježeni vlasnik slike bio je tadašnji španjolski premijer, Manuel de Godoy y Álvarez de Farie, što dovodi do nagađanja da bi žena sa slike mogla biti njegova ljubavnica, Pepita Tudo od Castillo Fiele.</s><s>No, drugi misle da je riječ o vojvotkinji od Albe, s kojom se vjeruje da je Goya imao aferu.</s><s>Nijedna teorija nije potvrđena, te je vjerojatnije da slika predstavljaju idealizirani kompozit dvaju ljepotica.</s><s>Goya je kasnije naslikao potpuno indentičan rad pod nazivom La Maya Vestida, tj. „Odjevena Maja“, koja je gotovo identična kopija slike „Gola Maja”.</s><s>Slike se razlikuju samo po tome što je žena na jednoj gola, a na drugoj obučena, što sama imena slika govore.</s><s>„Odjevena Maja” se također čuva u muzeju Prado i nalazi se pored „Gole Maje”, rame uz rame.</s><s>Slike nikad nisu javno izložene tijekom Goyinog života i bile su u vlasništvu obitelji Godoy do 1808. godine kada je cjelokupno vlasništvo obitelji Godoy zaplijenio kralj Ferdinand VII. nakon pada s vlasti i progonstva, a 1813. god.</s><s>Španjolska inkvizicija je oduzela oba djela kao "opscena", vraćajući ih tek 1836. godine Akademiji likovnih umjetnosti San Fernando u Madridu.</s><s>Goya je 1815. godine bio doveden pred španjolsku inkviziciju koja je smatrala kako je slika nemoralna i pokušali su pronaći tko je naručio od slikara da napravi golu sliku.</s><s>Rezultat njihovog istraživanja je nepoznat.</s><s>Sliku je preuzeo Muzej Prado u Madridu 1910. godine i tamo je do danas.</s>

<s>Karakteristike</s>

<s>Kao što njeno ime sugerira, predmet slike je gola žena koja poput Venere, rimske božice ljepote i plodnosti, svojim tijelom osvjetljava mračni ambijent.</s><s>Njezino tajanstveno lice i položaj tijela samo nam još više potvrđuju da je riječ o istinskom primjeru ženske ljepote u punom smislu riječi.</s><s>Elegancija, opuštenost i zavodnički pogled dominantnije su komponente njenog tijela, dok su obline stavljene u drugi plan.</s><s>Ona ne prikazuje nikakvu klasičnu ljepotu, ne imitira neku božicu ili mitološko biće, nego je prikaz obične gole žene koja leži na kauču.</s><s>Prikazana je realno, kako leži zavodljivo na kauču.</s><s>Njezine dvije ruke su podignute iza glave, ima blagi osmijeh, a njezina dva obraza su primjetno rumena, blistava, roza.</s><s>Njezino tijelo se naginje prema gledatelju.</s><s>Slika je pomalo neobična po tome što su stidne dlake prikazane.</s><s>U većini zapadnih klasičnih slika do tog vremena, stidne dlake nisu bile prikazivane.</s><s>Čitav svjetlosni fokus slike, jako svjetlo, je na samoj golotinji žene i površini kauča, čime se pokazuje važnost subjekta slike.</s><s>Pozadina slike je uglavnom tamna i ne pokazuje nikakve druge predmete osim zida, dakle u potpunom je kontrastu sa ženom.</s><s>Može se reći da je ova slika prekretnica španjolske umjetnosti jer se po uzoru na nju stvaraju mnogi portreti potpuno golih tijela.</s><s>Zahvaljujući Goyinom proširivanju slikarskih vidika i motiva, slikari se počinju suprotstavljati nametnutim dogmama tadašnje vlasti.</s>

<s>Bilješke</s>

<s>Vanjske veze
Gola Maja na totallyhistory.com 
 Gola Maja na  artehistoria.com</s>

<s>Romantičarske slike</s>

