Autonomni ženski centar
<s>Autonomni ženski centar (AŽC) je ženska nevladina organizacija osnovana 1993. godine u Beogradu.</s><s>Glavne oblasti delovanja organizacije su psihosocijalna podrška ženama žrtvama nasilja, kroz SOS telefon, individualne konsultacije i grupe samopomoći, pravna podrška i zagovaranje za sveobuhvatnu i delotvornu politiku države protiv nasilja nad ženama u porodici.</s>

<s>Autonomni ženski centar je koosnivačica Mreže za Evropski ženski lobi Srbija i Mreže Žene protiv nasilja Srbija..</s><s>Takođe je članica Evropske mreže protiv muškog nasilja (WAVE)</s>

<s>Autonomni ženski centar ima specijalni konsultativni status pri Ekonomskom i socijalnom savetu Ujedinjenih nacija (ECOSOC) i jedna je od organizacija koja piše izveštaj „iz senke“ za Komitet za eliminaciju diskriminacije žena Konvencije Ujedinjenih nacija o eliminaciji svih oblika diskriminacije žena (CEDAW).</s><s>Takođe, AŽC je jedna od organizacija koja je pisala izveštaj o napretku Srbije u poglavljima 23 i 24 za pristupanje Evropskoj Uniji u sklopu PrEUgovor koalicije</s>

<s>Istorijat 
Autonomni ženski centar protiv seksualnog nasilja zvanično je osnovan na Dan ljudskih prava, 10. decembra 1993. godine.</s><s>Početna ideja bila je da se radi na osnaživanju žena koja su preživele seksualno i ratno nasilje, ali je polje rada, usled postojeće situacije, od početka prošireno na sve žene koje su žrtve bilo koje vrste muškog nasilja.</s><s>Rad AŽC-a je tokom ratnih godina bio usko vezan za antiratni aktivizam.</s><s>U to vreme je sarađivao sa UNHCR-om (Visokim komesarijatom OUN za izbeglice) i Migracionom kancelarijom (IOM).</s>

<s>Tokom 1995. godine pokrenute su četiri grupe samopomoći – grupe za silovane žene, za žene sa porodičnim problemima, za samohrane majke i za žene koje su preživele incest.</s><s>Saradnja sa institucijama, pre svega sa Institutom za mentalno zdravlje, Gradskim centrom za socijalni rad i opštinskim centrima, započeta je 1998. godine, ali je prekinuta zbog bombardovanja, a nastavljena 2001. godine, od kada traje kontinuirano.</s><s>Uz podršku ženama žrtvama nasilja, AŽC je narednih godina radio i na zagovaranju i edukaciji.</s>

<s>Zagovaranje 
U okviru zagovaračkih aktivnosti, AŽC utiče na doslednu implementaciju međunarodnih dokumenata o ženskim ljudskim pravima i zaustavljanju nasilja nad ženama.</s><s>Od usvajanja Konvencije Saveta Evrope o sprečavanju i borbi protiv nasilja nad ženama i nasilja u porodici (Istanbulska konvencija) 2011. godine, AŽC se kontinuirano zalaže za njenu ratifikaciju i punu primenu u Republici Srbiji i šire.</s><s>Godine 2001. je prvi put je realizovana kampanja „16 dana aktivizma protiv nasilja nad ženama“, pod nazivom „Nasilje nad ženama – odgovornost države“, kada je AŽC aktivno radio na zagovaranju da nasilje u porodici (uključujući i silovanje) uđe u Krivični zakonik.</s><s>Na predlog Viktimološkog društva Srbije, uz kampanju AŽC-a, ovaj član, zajedno sa članom o nedavanju izdržavanja, unet je u Krivični zakonik 2002. godine.</s><s>Od 2009. godine kampanju „16 dana aktivizma“ vodi Mreža Žene protiv nasilja.</s><s>Autonomni ženski centar je učestvovao u kampanjama poput kampanje Saveta Evrope „Zaustavimo nasilje nad ženama u porodici“ i „Za fond za žene“.</s>

<s>Psihosocijalna i pravna podrška ženama žrtvama nasilja 
Od početka aktivnosti, Autonomni ženski centar radi direktno sa ženama koje su preživele nasilje pružajući psihosocijalnu i pravnu podršku putem SOS telefona, individualnih konsultacija i grupa samopomoći.</s>

<s>Edukacije 
Edukativne aktivnosti razvijene su za profesionalce/-ke iz relevantnih institucija (policije, centara za socijalni rad, tužilaštava, sudova, nastavnika/-ca u prosveti), zatim u oblasti vršnjačke edukacije i instruktaže za konsultantkinje na SOS telefonu..</s><s>Ukupno devet programa edukacije je akreditovano od strane relevantnih institucija</s>

<s>Istraživanja i publikacije 
Autonomni ženski centar se bavi izdavačkom i istraživačkom delatnošću.</s><s>Istraživanja koja su rađena su „Nasilje nad ženama i posledice po zdravlje“ (2003).</s><s>„Porodičnopravna zaštita od nasilja u porodici u pravosudnoj praksi Srbije“ (2010), „Posledice koje ima nasilje prema ženama u partnerskom odnosu na decu i odgovor javnih službi na ovaj problem“ (2013), „Delotvornost sistemskih mehanizama za sprečavanje nasilja prema ženama i nasilja u porodici“ (2015).</s><s>Pored ovih istraživanja, izdate su i druge vrste publikacija, poput „Koliko sam bezbedna?“ sa preporukama za očuvanje lične bezbednosti. i „Analize usklađenosti zakonodavnog i strateškog okvira sa standardima Istanbulske konvencije“ (2014)</s>

<s>Nagrade 
Autonomni ženski centar je 2015. godine dobio nagradu Viktimološkog društva Srbije za doprinos promociji prava žrtava, zbog „aktivizma, entuzijazma i upornosti u pružanju podrške ženama žrtvama muškog nasilja i predanosti pri zagovaranju njihovih prava i sveukupne pozicije, a koji traju više od 20 godina“.</s><s>AŽC je nagradu delio sa Poverenikom za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti, Rodoljubom Šabićem.</s>

<s>Mreže</s>

<s>Mreža Žene protiv nasilja 
Mreža Žene protiv nasilja je koalicija ženskih nevladinih organizacija u Srbiji koje pružaju usluge ženama koje su preživele nasilje.</s><s>Nastala je 2005. godine i čine je 28 specijalizovanih ženskih organizacija sa teritorije Srbije, a zasnovana je na feminističkim principima rada.</s>

<s>Spoljašnje veze 
 Autonomni ženski centar
 Mreža Žene protiv nasilja
 Evropski ženski lobi
 Evropska mreža protiv muškog nasilja
 Sajt kampanje Potpisujem za primenu Konvencija Saveta Evrope protiv nasilja prema ženama</s>

<s>Reference</s>

<s>Nevladine organizacije u Srbiji</s>

