Gojko Đogo
<s>Gojko Đogo (Vlahovići, opština Ljubinje, 1. novembar 1940) je bosanskosrpski književnik pesnik i esejista, poznat kao jedan od najvatrenijih srpskih nacionalista i pristaša Radovana Karadžića i njegove politike.</s><s>Danas je član Akademije nauka i umjetnosti Republike Srpske i član Senata Republike Srpske.</s>

<s>Život</s>

<s>Đogo je široj javnosti postao početkom 1980-ih, kada je njegova zbirka poezije Vunena vremena od strane tadašnjih jugoslovenskih vlasti protumačena kao vređanje lika i dela nedavno preminulog komunističkog vođe Josipa Broza Tita, a zbog čega je bio uhapšen te stekao reputaciju antikomunističkog disidenta.</s><s>U vreme raspada komunističkog sistema u Jugoslaviji je postao jedan od trinaest intelektualaca koji su 1989. godine obnovili rad predratne Demokratske stranke.</s>

<s>U oktobru 1991 snimljen je telefonski razgovor  između Đoge i  Radovana Karadžića u kom Karadžić kaže da bi avionski napadi na Sarajevo mogli rezultirati pogibijom oko 300.000 Muslimana, na šta Đogo odgovara: „To treba sve pobiti.</s><s>Sve pobiti.“</s>

<s>Potpredsednik je Međunarodnog odbora za istinu o Radovanu Karadžiću.</s>

<s>Mnogo puta optuživan da pomaže skrivanje ovog haškog begunca, a u vezi sa tim na promociji knjige „Ratna pisma“ Radovana Karadžića je izjavio: „Radovan Karadžić je pregledao pisma koja smo nameravali da objavimo, ali je iz opravdanih razloga stigao da stavi izvesne beleške na samo neka od njih.</s><s>U knjizi nema nikakvih tragova koji bi upućivali na veze i odnose sa Karadžićem, ali je evidentno da oni postoje.</s><s>Zašto bismo to skrivali?</s><s>To je jasno svakome ko uzme u ruke knjigu Ratna pisma“
Ova njegova izjava je izazvala velike reakcije, kako simpatizera Radovana Karadžića, tako i političara koji su apelovali na policiju da ispita Đoga povodom ovih tvrdnji.</s>

<s>Na suđenju predsedniku Miloševiću u Hagu su, takođe, puštani snimci telefonskih razgovora između Radovana Karadžića i Gojka Đoga, koji je te 1991. godine (kada su razgovori načinjeni) bio predsednik Udruženja Srba iz BiH u Srbiji.</s>

<s>2005. godine povodom poziva Karadžićeve supruge svome mužu da se doborvoljno preda, Đogo je izjavio: „Zašto Tužilaštvo u Hagu ne objavi dokumenta koja ima i koja dobrim delom obesnažuju optužnicu protiv Karadžića, a posebno deo za Srebrenicu“.</s><s>Ovom izjavom Đogo je podigao pitanje da li Tužilaštvo Haškog tribunala skriva oslobađajuća dokumenta protiv optuženika.</s><s>Ovim povodom sud u Hagu se nije oglasio.</s>

<s>Za dopisnog člana Akademije nauka i umjetnosti Republike Srpske izabran je 27. juna 1997, a za redovnog 21. juna 2004.</s><s>Gojko Đogo je član Senata Republike Srpske od 1996. godine.</s><s>Upravni odbor Udruženja književnika Srbije ga je 30. marta 2012. predložio za dopisnog člana Srpske akademije nauka i umetnosti.</s><s>Član je Srpskog PEN centra.</s><s>Dobitnik je više nagrada za svoj rad, među njima je i Nagrada Jovan Dučić 2016. godine.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Spoljašnje veze 
 
 Akademija nauka i umjetnosti Republike Srpske: Akademik Gojko Đogo 
 Gojko Đogo: Intelektualci kao - ikebane („Večernje novosti“, 9. jun 2013)</s>

<s>Bosanskohercegovački pisci
Srpski pisci</s>

