Hans Gude
<s>Hans Fredrik Gude (13. mart 1825 - 17. avgust 1903) je bio norveški slikar nacionalnog romantizma i smatra se jednim od najboljih norveških pejsažista.</s>

<s>Gudeovu karijeru nije obeležila revolucija i velike promene koje je donela već stabilan napredak koji sporo reaguje na trendove u umetničkom svetu.</s><s>Gudeovi rani radovi predstavljaju idilične norveške predele sa romantičnim a opet i realističnim pogledom na svoju zemlju.</s><s>Oko 1860. počinje da slika i morske predele i predmete.</s><s>U početku je imao problema sa crtanjem ljudskih figura tako da mu jeAdolf Tidemand pomagao pri izradi nekih dela.</s>

<s>Gude je proveo 45 godina kao profesro umetnosti i kao takav imao značajnu ulogu u razvoju norveške umetnosti kroz tri generacije kojima je bio mentor.</s><s>Norveški studenti su ga cenili i išli gde god bi on predavao.</s>

<s>Gude je višestruko nagrađivan za svoj rad a bio je i počasni član nekoliko akademija umetnosti.</s><s>On je otac slikara Nils Gude.</s>

<s>Počeci 
Gude je rođen u Oslu 1825. godine kao sin sudije Ove Gudea i Marije Elizabet Brant.</s>

<s>Svoju umetničku karijeru započinje privatnim časovima kod Johanes Flintoa, a od 1838. ide na njegove večernje časove u Kraljevskoj školi crtanja u Oslo. na jesen 1841.</s><s>Johan Sebastijan Velhaven je predložio da se mladi Gude pošalje u Dizeldorf na dalje usavršavanja u umetnosti.</s>

<s>Akademija umetnosti u Dizeldorfu 
Na Akademiji umetnosti u Dizeldorfu je sreo Johan Vilhelm Širmera — profesora slikanja predela — koji ga je savetovao da odustane od svojih ambicija da postane slikar i da se vrati redovnim studijama odk ne bude prekasno.</s><s>Akademija je odbila da ga primi ali je Gude privukao pažnju Andreas Ahenbaha koji mu je davao privatne časove.</s>

<s>Studentski dani</s>

<s>Gude je na jesen 1842. godine konačno primljen na Akademiju i tu se pridružio Širmerovom kursu slikanja pejsaža gde je jako brzo napredovao.</s><s>To je tada bio novouvedeni kurs 1839. godine, kao pandan u to vreme prestižnijem slikanju figura ljudskog tela.</s><s>Na kraju prvog semestra, Gudeov performans je proglašen dobrim a on opisan kao talentovan. da bi u studentskoj knjižici 1843/44 on bio jedni u klasi od 12 za koga je pisalo da je vrlo talentovan.</s>

<s>Gude je bio na Akademiji do 1844, kada je otišao za Oslo.</s><s>25. jula 1850.</s><s>Gude je oženio Betsi Šarlot Julian Anker (1830–1912), ćerku generala Erika Ankera.</s>

<s>Profesorski dani 
Godine 1854.</s><s>Gude je imenovan za profesora pejsažnog slikarstva na Akademiji i tako zamenio svog profesora.</s><s>Sa svojim 29 godina je postao najmlađi profesor na Akademiji.</s><s>Njegovo postavljanje je donekle bilo i politička odluka zbog konflikta koji je vladao među drugim kandidatima.</s><s>Predavao je šest sati kurs, dva sata rada u kancelariji, bio mentor sa drugim profesorima ali i prisustvovao sastancima kolektiva.</s><s>1857.</s><s>Gude podnosi ostavku, navodeći privatne razloge i poljuljano zdravstveno stanje, iako u svojim memoarima kao razlog navodi suprotstavljenost dvoje učenika.</s><s>Njegova profesura je bila slabo plaćena i na dnu liste ostalih plata na Akademiji i Gude je bio jedan od nekoliko profesora kojima je povišica odbijena 1855.</s><s>Gude je bolje tretiran od strane Akademije kada je najavio ostavku i trebalo mu je celih pet godina da napusti Dizeldorf.</s><s>Nakon toga se preselio u Vels gde se posvetio slikanju.</s>

<s>Škola umetnosti u Badenu 
U decembru 1863, Gude je dobio ponudu i prihvatio profesuru na Školi umetnosti u Baden u Karlsruhe, gde je opet nasledio svog profesora i napustio Vels.</s><s>Tu je nastavio da repordukuje pejsaže koje je posmatrao, stil koji je prenosio i na svoje studente.</s><s>Tu je proveo 6 godina dok se nije prebacio na Akademiju umetnosti u Berlin.</s><s>Penzionisao se 1901. godine.</s><s>Umro je u Berlinu dve godine kasnije.</s>

<s>Dela</s>

<s>Nagrade i priznanja 
 1852 — Zlatna medalja u Berlinu
 1855 — Medalja, Pariz
 1860 — Zlatna medalja u Berlinu
 1861 — Medalja, Pariz
 1867 — Medalja, Pariz
 1873 — Zlatna medalja u Beču.</s><s>1880 — Clan Senata Berlinske akademije umetnosti
 1894 — Oreden Svetog Olava</s>

<s>Članstva u Akademijama umetnosti 
 Amsterdam
 Berlin
 Kopenhagen
 Roterdam
 Stokholm
 Bec</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura</s>

<s></s>

<s>Norveški slikari</s>

