Transmizoginija
<s>Transmizoginija predstavlja presek transfobije i mizoginije.</s><s>Transfobija se definiše kao "iracionalni stah, averzija ili diskriminacija prema transrodnim ljudima".</s><s>Mizoginija se definiše kao "mržnja prema ženama".</s><s>Prema tome, transmizoginija uključuje negativne stavove, mržnju i diskriminaciju prema transrodnim ili transseksualnim individuama koje se nalaze na ženskoj strani rodnog spektra, posebno transrodnim ženama.</s><s>Ovaj termin je skovala Džulija Serano u svojoj knjizi iz 2007. godine, Whipping Girl, i koristila ga je za opisivanje jedinstvene diskriminacije prema trans ženama zbog "pretpostavke da su ženskost i ženstvenost inferiorne u odnosu na i postoje prevashodno zbog muškosti i muževnosti",, kao i načina na koji trasfobija pojavača mizoginiju sa kojom se suočavaju trans žene (i obrnuto).</s><s>Navodi se da mnoge trans žene doživljavaju dodatni sloj mizoginije u obliku fetišizacije; Serano priča o tome kako društvo vidi trans žene na načine koji ih seksualizuju, npr. da tranzicija služi zbog seksualnih razloga ili da su seksualno promiskuitetne.</s><s>Transmizoginija je centralni koncept u okviru transfeminizma i često se spominje u intersekcionalnoj feminističkoj teoriji.</s><s>Pojedine radikalne feministkinje, koje tvrde da trans žene nisu žene, poriču da je ženskost trans žena izvor transmizoginije.</s>

<s>Uzroci 
Generalno je razumevanje da je transmizoginija uzrokovana društvenim verovanjem da su muškarci superiorniji u odnosu na žene.</s><s>U knjizi Whipping Girl, Džulija Serano piše da se postojanje trans žena vidi kao opasnost za "rodnu hijerarhiju centriranu oko muškaraca, gde se pretpostavlja da su muškarci bolji od žena i da je muževnost superiornija u odnosu na ženstvenost".</s><s>Rodna teoretičarka Džudit Batler podržava ovu pretpostavku, navodeći da je ubistvo tranrodnih žena "delo moći, način za ponovno uspostavljanje dominacije... ubijanje postavlja ubicu kao vladara u trenutku ubistva".</s>

<s>Takođe se smatra da trans žene ugrožavaju heteroseksualnost cisrodnih muškaraca.</s><s>U medijima je primećeno da su "prevaranti" kao što je Dil, transrodna žena iz filma The Crying Game iz 1992. godine, izazivali bes i mušku homofobiju u publici kada se njihova "prava" muškost otkrije.</s>

<s>Sjedinjene Države 
Kada je reč o zdravstvu, 55% onih koji su pokušali da dobiju osiguranje za operacije vezane za tranziciju bili su odbijeni.</s><s>Ovo se može primetiti i u domenu obrazovanja, gde je 77% ljudi koji su ili transrodni ili su doživljeni kao transrodni doživelo neku vrstu maltretmana tokom nižeg nivoa školovanja.</s><s>Nivo prihoda i nivo siromaštva su takođe dva do tri puta viši za transrodne osobe.</s><s>Diskriminacija je takođe identifikovana kao uvrežena u mnogim oblastima, kao što su "stambena pitanja, zdravstvo, zapošljavanje i obrazovanje".</s>

<s>Međutim, zbog transmizoginije, transrodne žene se suočavaju sa još jačim oblicima diskriminacije.</s><s>Studija doživljaja na poslu nakon promene pola pronašla je da je “prosečna zarada za transrodne zaposlene koji su prešli iz žene u muškarca blago povećana nakon njihove rodne tranzicije, dok je prosečna zarada za transrodne zaposlene koji su prešli iz muškarca u ženu pala za skoro jednu trećinu.</s><s>Povrh toga, primećeno je da je tranzicija u ženski pol dovela do gubitka autoriteta i povećanja u uznemiravanju, dok je suprotna tranzicija često dovodila do povećanja autoriteta i poštovanja.</s><s>Druga studija potvrdila je da, posebno među ne-belim transrodnim ženama, postoje povećani nivoi diskriminacije na bazi transfobije i rasizma.</s><s>Ova diskriminacija je dovodila do povećanja u mehanizmima odbrane i, zauzvrat, veće učestalosti depresije.</s>

<s>Ekvador 
Studija vezana za diskriminaciju lezbejki, biseksualnih, transseksualnih, transrodnih i interseksualnih žena u Ekvadoru pronašla je slične rezultate.</s><s>Transrodnim ženama "nedostaje zaštita protiv diskriminacije i u zakonu i u praksi".</s><s>Kao razultat, trans žene su doživljavale nasilje, seksualno zlostavljanje i diskriminaciju u obrazovnim, zdravstvenim i radnim ustanovama.</s>

<s>Psihologija 
Džulija Serano je u knjizi Whipping Girl istakla da transvestitski fetišizam, poremećaj koji se nalazi na DSM-IV listi, spominje samo krosdresing od strane muškaraca.</s><s>Slično tome, autoginefilija je prepoznata kao poremećaj u DSM-IV, ali autoandrofilija nije.</s><s>Dijagnostički i statistički priručnik za mentalne poremećaje je revidiran 2013. godine i transvestitski fetišizam i poremećaj rodnog identiteta su uklonjeni; transvestitski poremećaj i rodna disforija su bili rezultat revizija.</s><s>Rodna disforija se definiše kao osećaj diskongruentnosti koji ljudi imaju sa svojim rodom dodeljenim na rođenju.</s><s>Drugi dodatak na DSM-V listu je transvestitski poremećaj, u kome heteroseksualni muškarac oseća disocijaciju od svog dodeljenog roda, jer doživljava zadovoljstvo pri oblačenju u žensku odeću.</s>

<s>Postoji debata o tome da li rodna tranzicija treba da bude uključena u psihologiju. “Procesi rodne tranzicije se klasifikuju kao mentalni poremećaji u dijagnostičkim priručnicima” Zajednice kao što je STP (Međunarodna kampanja Stop Trans Pathologization) navode da su primetile “strukturne međupovezanosti između dinamike psihijatrizacije, diskriminacije i transfobije i prihvatanja negativnih posledica koje psihijatrijska klasifikacija ima na ljude”.</s><s>Soni Nordmarken navodi: “Ideja da su trans ljudi mentalno bolesni je institucionalizovana u psihijatrijskim tekstovima kao što je Dijagnostički i statistički priručnik za mentalne poremećaje, pa samim tim u medicinskim i pravnim tranzicionim putanjama” Soni veruje da kada se transrodni ljudi stave u psihološki tekst, bivaju stigmatizovani kao mentalno oboleli, čime se povećavaju mikroagresije i diskriminacija.</s><s>Studija koju su sproveli Šilt i Visval pokazala je da su na radnom mestu trans muškarci u tranziciji dobijali podršku kako bi bili bolje uključeni u društvo, dok su trans žene u tranziciji bile unazađene ili otpuštene.</s><s>U toj studiji, primećene su mikroagresije poslodavaca prema trans ženama u tranziciji.</s>

<s>Seksualno uzmeniravanje 
Džulija Serano primećuje da, uprkos tranziciji, trans žene se i dalje često percipiraju kao muškarci; međutim, retko su seksualnizovane kao takve.</s><s>U porno industriji, čija su ciljna publika uglavnom heteroseksualni muškarci, trans žene se mahom prikazuju kao seksualni objekti, a ne kao "predatori".</s><s>Seranova primećuje da kada se nalazi u društvenom okruženju gde je poznato da je transseksualna, na primer na mestima gde izvodi "spoken word" poeziju, dobija mnogo više očigledno seksualnih komentara nego kada se nalazi u okruženju gde je pretpostavka da je cisseksualna.</s>

<s>Tranzicija može a i ne mora takođe da uključuje medicinske i pravne aspekte, npr. uzimanje hormona, operaciju ili promenu identifikacionih dokumenata (npr. lične karte, vozačke dozvole i sl) kako bi odgovarali rodnom identitetu osobe.</s><s>Medicinski i pravni koraci često nisu priuštivi za ljude.</s><s>Transrodni ljudi se suočavaju sa mnogim izazovima u društvu, od čega je najveći seksualno uznemiravanje.</s><s>Prema Stoceru (2009), trenutno postoje tri moguća izvora informacija vezanih a nasilje i uzmeniravanje koje transrodni ljudi doživljavaju: prijave koje podnose same osobe, pozivi na hotlajn i policijski izveštaji.</s><s>Prema kliničkoj studiji, “navedeno je da je 50% transrodnih osoba prijavilo neželjene seksualne aktivnosti.</s><s>Drugo istraživanje je zaključilo da je 59% ljudi prijavilo istoriju nasilnog seksa ili silovanja.</s><s>Gornji podaci su iz 2006. godine” (Stocer, 2009).</s>

<s>Prema Lori Kaser (2014), “kriminalna dela mržnje protiv trans ljudi su neproporcijalno i tragično česta, a većina ovog nasilja viktimizuje trans žene.” Prema Nacionalnoj koaliciji programa protiv nasilja (2012), “transrodne osobe širom SAD doživljavaju tri puta više policijskog nasilja nego cisrodni ljudi.</s><s>Zapravo, više od pola svih anti-LGBTQIA+ ubistava načinjeno je nad transrodnim ženama.</s><s>Takođe, govoreći statistički, “bitno je naglasiti da skoro tri četvrtine tih ubistava su ciljali ne-bele ljude” (Kaser, 2014).</s><s>Prema Kaserovoj (2014), “Transmizoginija se takođe vidi u nasilju — studije pokazuju da je svaka peta transrodna žena (21%) bila u zatvoru bar jednom u toku svog života.</s><s>Ovo je daleko iznad proseka za celu populaciju, a procenat je još veći (47%) za crne transrodne ljude.”</s>

<s>Uzroci 
Deo uzroka može biti taj da su transrodne žene, po prirodi njihove relativne retkosti, viđene kao "egzotične".</s><s>Međutim, ovo nije cela situacija; kako Džulija Serano navodi, "postoji veliki broj tipova žena koje su relativno retke, ali nisu sve seksualizovane na isti način kao trans žene".</s><s>U knjizi Whipping Girl, Seranova piše o onome što ona naziva "pedator-plen dihotomija", gde su "muškarci uvek viđeni kao predatori, a žene kao plen".</s><s>Zbog ovog pogleda, trans žene bivaju doživljavane kao da privlače muškarce svojom tranzicijom i "pretvaranjem [sebe] u seksualne objekte kojima nijedan muškarac ne može da se odupre".</s>

<s>Međutim, sa druge tačke gledišta, "Transrodni ljudi se suočavaju sa nasiljem zbog njihove rodne neuklopljenosti" (Stocer, 2009).</s><s>Uzrok može poteći od optuživanja žrtava za “seksualnu obmanu”  prema Bečeru (2007).</s><s>Transrodni ljudi koji su bili seksualno napastvovani često smatraju da je njihova greška što su bili napadnuti.</s><s>U stvarnosti, osećaj transrodnosti može se opisati kao “‘Osećaj kao devojka zarobljena u muškom telu’ ili obrnuto” (Bečer, (2007). str. 44).</s><s>Prema Bečeru (2007), nevoljnost da se obznani seksualna orijentacija kada osoba živi sa različitim rodom u sebi nije greška te osobe, ali članak navodi da je “otkrivanje pravog pola izazvalo nasilni odgovor”.</s><s>Aktivisti se bore protiv seksualnog uznemiravanja transrodnih ljudi navođenjem da društvo ne treba da opravdava transfobično nasilje.</s><s>Prema studiji od strane "Gender Violence" (2008), napravljen je uzorak, od čega je 14% ljudi prijavilo seksualno napastvovanje tokom svojih života.</s><s>Prema Stoceru (2009), studije su pokazale da transrodni ljudi doživljavaju veće stepene nasilja od napadača, a često se napastvovane osobe suočavaju sa ponovljenom viktimizacijom.</s>

<s>Veze sa transfobijom 
Transmizoginija se razlikuje od transfobije u tome što se transmizoginija fokusira na trans žene.</s><s>Transfobija je pak generalniji termin, koji pokriva širi spektar mržnje i diskriminacije prema bilo kojim i/ili svim trasrodnim individuama .</s><s>Džulija Serano navodi u knjizi Whipping Girl da "Kada se većina šala na račun trans ljudi svodi na 'muškarce koji nose haljine' ili 'muškarce koji žele da im se odseku penisi', to nije transfobija – to je transmizoginija.</s><s>Kada je većina nasilja i seksualnog zlostavljanja počinjeno protiv trans ljudi upereno ka trans ženama, to nije trasfobija — to je transmizoginija."</s>

<s>Vidi još 
 Feminizam
 Intersekcionalnost
 Kirijarhija</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura</s>

<s></s>

<s>Diskriminacija
Diskriminacija nad LGBT osobama</s>

