Robert Capa
<s>Robert Capa (rođen Endre Ernő Friedmann; Budimpešta, 22. listopada, 1913. - Thai Binh, Vijetnam, 25. svibnja, 1954.) bio je mađarski ratni fotograf i fotonovinar koji je svojim fotografijama pokrivao pet ratova: Španjolski građanski rat, Drugi kinesko-japanski rat, Drugi svjetski rat, Arapsko-izraelski rat 1948. i Prvi indokineski rat.</s><s>Tijekom Drugog svjetskog rata fotografirao je u Londonu, Italiji, Sjevernoj Africi i oslobađanje Pariza.</s><s>Bio je jedini fotograf na Omaha Beachu kada su se saveznici počeli iskrcavati u Normandiji, i upravo te fotografije su jedan od najjačih svjedoka snage ratnog nasilja.</s><s>Capa 1947. suosniva agenciju Magnum Photos koja je bila prva organizacija za suradnju freelance fotografa diljem svijeta.</s>

<s>Životopis</s>

<s>Endre Friedmann rođen je u Budimpešti 1913. tada još uvijek dijelu Austro-Ugarske monarhije.</s><s>Sin je  Dezsőa i Júlie Friedmann, koji su bili židovskog podrijetla.</s><s>Dom napušta već u dobi od 18 godina smatrajući da nema budućnosti u Mađarskoj.</s><s>Prvo je želio postati pisac, ali zavoljava fotografiju dok je bio u Berlinu.</s><s>Zbog nacionalsocijalizama seli iz Njemačke u Francusku 1933. ali u Francuskoj ubrzo uviđa da je teško pronaći posao freelance novinara.</s><s>U ovo vrijeme prisvaja ime "Robert Capa" .</s><s>U biti "cápa" ("morski pas") mu je bio nadimak u školi a drugi razlog je taj što je to ime zvučalo američki i asociralo je na prezime poznatog redatelja iz tog doba Franka Capre.</s><s>Capina prva objavljena fotografija bila je Lava Trockog koji je 1932. u Kopenhagenu držao govor na temu "Značenje Ruske revolucije".</s><s>"André Friedman", kako se još uvijek zvao 1934. upoznaje Gerdu Pohorylle, njemačku Židovkinju koja je izbjegla u Francusku.</s><s>Par je živio u Parizu gdje je André podučavao Gerdu fotografiji.</s><s>Zajedno su osmislili ime i image Roberta Cape kao poznatog američkog fotografa.</s><s>Gerda pak mijenja ime u Gerda Taro i putuje zajedno sa Capom u Španjolsku kako bi dokumentirala Španjolski građanski rat.</s><s>U srpnju 1937. dok je Capa bio na kratkom poslovnom putu u Parizu Gerda ostaje u Madridu.</s><s>Poginula je nedaleko Brunete tijekom bitke za Brunetu.</s><s>Capa je bio duboko potresen tim događajem i nije se nikada oženio.</s><s>U veljači 1943.</s><s>Capa upoznaje Elaine Justin, lijepu suprugu glumca Johna Justina.</s><s>Zaljubili su se oboje na prvi pogled a veza je trajala do kraja rata, mada je većinu vremena Capa proveo na frontu.</s><s>Capa je Eleine nazivao  "Pinky," a njihova veza opisana je u njegovim ratnim memoarima, Slightly Out of Focus.</s><s>Eleine prekida vezu s Capom 1945. i udaje se za svog prijatelja Chucka Rominea.</s><s>Poslije nekoliko mjeseci bio je vezi sa glumicom Ingrid Bergman, koja je putovala Europom zabavljajući američke vojnike.</s><s>U prosincu 1945.</s><s>Capa je slijedi uHollywood, gdje je kratko vrijeme radio za American International Pictures.</s><s>Bergman ga pokušava ubijediti da se vjenčaju ali Capa nije želio živjeti u Hollywoodu.</s><s>Vezu prekidaju u ljeto 1946. kada je Capa otputovao u Tursku.</s>

<s>Španjolski građanski rat i Kinesko-japanski rat</s>

<s>Boravio je u Španjolskoj od 1936. do 1939. fotografirajući užase građanskog rata, zajedno sa Gerdom Tarom, suradnicom fotografkinjom koja gine 1937. u Španjolskoj, i Davidom Seymourom.</s><s>1938. putuje u kineski grad Hankow, danas Wuhan, kako bi dokumentirao kineski otpor japanskoj agresiji.</s><s>Globalno poznat postaje 1936. snimljenom fotografijom "Padajućeg vojnika" za koju se dugo vremena smatralo da je napravljena u Cerro Murianu, na frontu nedaleko Kordobe.</s><s>"Padajući vojnik" je fotografiran u trenutku kada je smrtonosno pogođen.</s><s>Dugo vremena su se vodile rasprave o autentičnosti ove fotografije.</s><s>Jedan španjolski povjesničar identificirao je mrtvog vojnika kao Frederica Borella Garcíu iz Alcoia iz pokrajine Alicante.</s><s>Ova identifikacija je osporavana.</s>

<s>Španjolske novine El Periodico tvrdile su 2003. da je fotografija napravljena nedaleko grada Espejoa, 10 km od Cerro Muriano i da je to bila namještaljka.</s><s>Jedan španjolski profesor 2009. u svojoj knjizi Shadows of Photography, pokazuje da fotografija nije mogla biti napravljena gdje, kada ili kako su Capa i njegovi prijatelji to tvrdili.</s><s>Veliki broj fotografija koje je Capa snimio u Španjolskoj su nestale nekoliko desetljeća, da bi se ponovo pojavile krajem 90-ih  u Mexico Cityju
 Vlasništvo nad kolekcijom povjereno je Capa Estateu i u prosincu 2007. preseljene su u muzej International Center of Photography kojeg je osnovao Capin mlađi brat Cornell na Manhattanu.</s>

<s>Drugi svjetski rat
Drugi svjetski rat, Capu zatječe u New Yorku.</s><s>Izbjegao iz Pariza tražeći novi posao ali i bježeći pred Nazi progonima.</s><s>Fotografirao je po europskim gradovima, prvo za Collier's Weekly, no kada mu daju otkaz počinje raditi za Life magazin.</s><s>7. listopada, 1943. bio je u Napoliju zajedno sa reporterom Life magazina Willom Langom Jr. fotografirajući bombardiranje pošte.</s><s>Svoj najpoznatiji rad, snimio je 6. lipnja, 1944. (D-Day), kada je doplivao do Omaha Beacha u drugom valu iskrcavanja i snimio iskrcavanje saveznika.</s><s>Nosio je dvije Contax II kamere i nekoliko rola filmova.</s><s>Sve ukupno snima 106 fotografija u prvim satima invazije.</s><s>Međutim razvijač filomva Life magazina pravi pogrešku i osvjetljava negative u mračnoj komori tako da je samo 8 slika uspješno razvijeno.</s><s>Capa nije svojem Londonskom birou nikad prigovorio za neuspješan razvoj tri i pol role filma snimljenih u Normandiji.</s><s>Capa putuje 1947. u Sovjetski Savez sa svojim prijateljem, piscem Johnom Steinbeckom.</s><s>Ovjekovječava  Moskvu, Kijev, Tbilisi, Batumi i ruševine Staljingrada.</s><s>Steinbeckova reportaža  A Russian Journal, ilustrirana je s Capinim fotografijama a prvu publikaciju "Ruski Žurnal" doživljava 1948. godine.</s><s>1947.</s><s>Capa suosniova agenciju Magnum Photos zajedno sa prijateljima po struci: Henrijem Cartier-Bressonom, Williamom Vandivertom, Davidom Seymourom i Georgeom Rodgerom a izabran je za predsjednika agencije 1951.</s><s>Capa posjećuje i Izrael nakon njegovog nastanka, a njegove fotografije o toj mladoj državi mogu se vidjeti u knjizi Report on Israel, koju je napisao Irwin Shaw.</s>

<s>Prvi indokineski rat i smrt</s>

<s>U ranim 50-ima Capa putuje u Japan na izložbu fotografija u suradnji sa Magnum Photos.</s><s>Dok je bio tamo Life magazin mu nudi posao fotografa u jugoistočnoj Aziji, gdje su se francuske trupe osam godina borile u Prvon indokineskom ratu.</s><s>Mada se nekoliko godina prije zakleo da neće nikada više fotografirati jedan rat, pridružuje se francuskim trupama zajedno sa dva druga novinara Life magazina Johnom Mecklinom i Jimom Lucasom.</s><s>25. svibnja, 1954. francuski pješadijski puk prolazio je opasnim područjem, i kada je na njih orvorena vatra, Capa napušta Jeep, želeći u prvim redovima snimiti borbu.</s><s>Nekoliko minuta poslije, Mecklin i Lucas začuli su eksploziju kada je Capa aktivirao nagaznu minu.</s><s>Došavši do njega, vidjeli su da je još živ ali da je izgubio nogu, i da su mu grudi ozbiljno povrjeđene.</s><s>Medicinsko osobolje pokušalo ga je spasiti ali kada su ga donijeli do male poljske bolnice, bio je već mrtav.</s><s>Umro je sa kamerom u rukama.</s>

<s>Politički život</s>

<s>Prije nego što postaje punoljetan, Capa postaje član Munkakör (Radničkog kružoka), čiji su članovi bili uglavnom socijalisti, avantgardni fotografi i intelektualci koji su živjeli u Budimpešti.</s><s>Bio je stalan učesnik demonstracija protiv represivnog režima Miklósa Horthya.</s><s>1931. prije nego što je njegova prva fotografija objavljenja, hapsi ga i muči u zatvoru mađarska tajna policija zbog njegovih radikalnih aktivnosti.</s><s>Kućna prijateljica, koja je bila supruga lokalnog policajca, sređuje njegovo puštanje na slobodu pod uvjetom da odmah napusti Mađarsku.</s>

<s>Boston Review ga opisuje kao "ljevičara, i demokrata - on je bio strastverni pro-lojalist i strastveni antifašist..." Tijekom Španjolskog građanskog rata putovao je i fotografirao POUM (Radničku partiju marksističkog jedinstva) u čijim redovima je bio George Orwell.</s>

<s>Britanski magazin Picture Post objavljivao je Capine fotografije iz Španjolske, komentirajući Capu u profilu: "On je strastveni demokrat, i živi zbog fotografije".
"</s>

<s>Bibliografija
Death in the Making, 1938.</s><s>The Battle of Waterloo Road, 1941.</s><s>Invasion!, 1944.</s><s>Slightly Out of Focus, Henry Holt and Co., New York, 1947.</s><s>A Russian Journal, by John Steinbeck and Robert Capa, Viking, New York, 1948.</s><s>Report on Israel, by Irwin Shaw and Robert Capa, Simon & Schuster, New York, 1950.</s><s>Robert Capa: Photographs, 1996.</s><s>Heart of Spain, 1999.</s><s>Robert Capa: The Definitive Collection, 2001.</s><s>Blood and Champagne: The Life and Times of Robert Capa, 2002.</s>

<s>Reference
 Whelan, Richard (1985) Robert Capa: a biography Knopf, New York, ;
 Capa, Robert (2001) Slightly Out of Focus Modern Library War, New York,</s>

<s>Vanjske poveznice</s>

<s>Robert Capa Biography; Magnum Website
 Robert Capa's Photography Portfolio — Magnum Photos
 Magnum Photos
 "Capa and Taro: Together at Last" — The Digital Journalist 
 PBS biography and analysis of Falling Soldier authenticity 
 On Capa's photography "Falling Soldier"  Links compiled by Tidsskriftcentret.dk
  Robert Capa's "Lost Negatives"
 Death of a Loyalist Soldier , Spain, 1936.</s><s>The D-Day photographs of Robert Capa 
 A biographical page regarding Capa 
 Hultquist, Clayton. “Robert Capa ~ Pictures of War.” 
 Photography Temple. “Photographer Robert Capa” 
 VNS.</s><s>May 2004. “Photographers mark Capa’s passing”.</s><s>International Photography Hall of Fame & Museum 
The woman who captured Robert Capa's heart, The Independent, 13 June 2010
Robert Capa's Long-Lost Negatives  - slideshow by Life magazine</s>

<s>Izvori</s>

<s>Američki fotografi
Američki novinari
Mađarski novinari
Fotografi
Authority control</s>

