Zgrada Mitropolije u Mostaru
<s>Mitropolija (Vladikin dvor ili Episkopska palata ) u Mostaru je objekat Srpske pravoslavne crkve u Mostaru, Bosna i Hercegovina.</s><s>Komisije za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj od 4. do 10. maja 2004. godine donijela je odluku da se objekat mitropolije proglasi za Nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine.</s><s>Ovu odluku Komisija je donijela u slijedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Amra Hadžimuhamedović, Dubravko Lovrenović (predsjedavajući), Ljiljana Ševo i Tina Wik.</s><s>Nacionalni spomenik čini: objekat Mitropolije, dvorište i objekat stana za sveštenika.</s>

<s>Historija 
U XVIII stoljeću pravoslavna zajednica u Mostaru se osjetno razvila.</s><s>Ona je, u tom periodu, predstavljala najveću gradsku općinu u Hercegovini.</s><s>U ovom periodu i mitropolit Aksentije Palikuća (1751-1763. godine) preselio je 1767 god. mitropolitsku stolicu u Mostar i napustio manastir Duži.</s><s>U XIX stoljeću podignuti su: u pravoslavna crkva u Bjelušinama (temeljito je obnovljena 1833. godine), srpska škola (1856. godine), te saborna crkva svetog Trojstva u Mostaru (sagradio ju je majstor Andrija Damjanov 1873. godine).</s>

<s>Opis 
Izgradnja Mitropolitove palate je završena 1910. godine.</s><s>Projekat za izgradnju zgrade mitropolije uradio je Karlo Paržik.</s><s>Objekat predstavlja primjer neobarokne arhitekture, na kojem se posebno ističu bogatstvo teksture i sofisticiranost dekoracije u enterijeru i na fasadama.</s><s>Ulazna fasada kulminira naglašenom atikom sa statuama svetaca u nišama, motivima školjki i urni tako da objekat podsjeća na barokne crkve u Evropi.</s>

<s>Centralno rješenje objekta sa zenitalnim osvjetljenjem i osvjetljenjem preko otvora na stepeništu, umjesto plana koridorskog rasporeda prostorija, je glavna osobina ovog objekta.</s><s>Arhitekta je razvio spomenutu kompoziciju uzimajući u obzir gotovo tropske vrućine koje vladaju u Mostaru za vrijeme ljeta.</s>

<s>Volumen glavnog objekta Mitropolije predstavlja jednospratnu građevinu, geometrijski gotovo čistog oblika kvadera sa istakom za terasu.</s><s>Visina objekta: glavni dio građevine visine oko 14,00 m; visina građevine sa atikom oko 16,00 m; visina dijela sa terasom oko 10,00 m od kote pristupa vanjskog stepeništa.</s><s>Objekat je gabaritnih dimenzija: glavni objekat 18,50 x 20,35 m; a istak sa terasom dimenzija 6,00 x 13,00 m. Čitav objekat je «podignut» na rustični postament sa završnom obradom od maltera u vidu horizontalnih traka koje se protežu duž čitavog objekta.</s>

<s>Sadašnje stanje 
Usljed ratnih oštećenja u periodu 1992-1995. godine došlo je do potpunog urušavanja krovne i podne konstrukcije objekta Mitropolije.</s><s>Nalazi se na listi 21 prioriteta za rehabilitaciju uspostavljenoj od strane gradskih vlasti u Mostaru.</s><s>Projektna dokumentacija za rehabilitaciju je urađena u toku 2004. godine.</s>

<s>Reference</s>

<s>Nacionalni spomenici u Mostaru
Eparhija zahumsko-hercegovačka i primorska</s>

