József Éles
<s>József Éles (Budimpešta, 16. veljače 1969.), umirovljeni mađarski rukometaš i reprezentativac koji je igrao kao vanjski igrač.</s><s>Nakon umirovljenja, Éles se bavio trenerskim poslom.</s>

<s>Nakon početnih godina u Mađarskoj, Éles je 1991. godine potpisao za KC Veszprém, s kojim je osvojio čak deset titula prvaka Mađarske i isto toliko Mađarskih kupova; igrao je i finale Lige prvaka te je osvojio Kup pobjednika kupova 1992. godine.</s><s>Dana 1. srpnja 2000. godine, Éles je imao tešku saobraćajnu nesreću kada je sa svojim automobilom sletio u jarak nedaleko od Kiskunmajse.</s><s>Hitno je prevezen u bolnicu s teškim, ali ne i po život opasnim ozljedama; imao je potres mozga, prijelom ključne kosti i pokidane ligamente koljena.</s><s>Nakon niza operacija, dana 18. srpnja 2000. godine pušten je iz bolnice i započeo je rehabilitaciju.</s><s>Iako se nije znalo hoće li moći nastaviti karijeru, Éles se 2001. godine vratio na terene te nastavio rukometnu karijeru .</s>

<s>Veszprém je napustio 2003. godine, otišavši u grčki AS Filipos Verija, gdje mu je jednu sezonu suigrač bio Aleksandar Tučkin.</s><s>Godine 2005. potpisao je za GC Amicitiju Zürich, gdje je odigrao svoju posljednju sezonu prije umirovljenja 2006. godine.</s><s>Odmah nakon umirovljenja, Éles je preuzeo Amicitiju, što mu je postao prvi trenerski angažman u karijeri.</s><s>Nakon jedne sezone prelazi u TV Endingen, gdje također provodi jednu sezonu.</s><s>Kratko je vodio rumunjski klub HCM Politehnica Timișoara prije nego je preuzeo Gyöngyösi FKK, s kojim je bio treći u Mađarskom kupu.</s><s>Jednu je sezonu vodio i Kiskunhalas NKSE, a posljednji angažman bilo mu je vođenje ženske reprezentacije Dominikanske Republike.</s>

<s>Uz klupsku, Éles je imao i uspješnu reprezentativnu karijeru, koja je trajala od 1989. do 2000. godine.</s><s>Iako je sudjelovao na nekoliko natjecanja, među kojima su bile i Olimpijske igre, Éles nikada nije osvojio odličje s reprezentacijom Mađarske, mada je na Svjetskom prvenstvu 1993. godine bio najbolji strijelac s 41 golom, podijelivši nagradu s Marcom Baumgartnerom i Yunom Gyeong-shinom.</s><s>Četiri godine kasnije postigao je 59 golova na Svjetskom prvenstvu u Japanu, što je bilo dovoljno za titulu drugog najboljeg strijelca turnira, iza Yuna.</s>

<s>Mađarski rukometaši
Rukometni treneri
Mađarski olimpijci
Biografije, Budimpešta</s>

