Makedonska umjetnost (bizantska)
<s>Makedonska umjetnost (ponekada zvana makedonska renesansa) bio je period u bizantskoj umjetnosti koji je počeo sa vladavinom cara Vasilija I makedonske dinastije 867. godine.</s><s>Taj period uslijedio je nakon ukidanja zabrane slikanja ikona (ikonoklazam) i trajao je do pada dinastije sredinom jedanaestog vijeka.</s><s>Podudario se sa otonskom renesansom u Zapadnoj Evropi.</s><s>Kasnije, u devetom i desetom vijeku, vojna situacija Bizantskog Carstva se poboljšala, a slikarstvo i arhitektura su oživjele.</s><s>Crkve su se ponovo gradile, a bizantski crkveni mozaički stil je standardiziran.</s><s>Najočuvaniji primjeri su u manastiru Hosios Lukas u kopnenom dijelu Grčke i katolikon Nea Monija na ostrvu Hios.</s><s>Mnogi historičari umjetnosti povezuju vrlo slobodno oslikane freske u Castelsepriju u Italiji sa umjetnošću Konstantinopolja u istom periodu.</s><s>Došlo je do oživljavanja interesa za teme grčko-rimske baštine (kojih je pariški psaltir važno svjedočanstvo) i koristile su se sofisticiranije tehnike za predstavljanje ljudskih likova.</s><s>Također je postojao i naturalističan stil, a koristile su se složenije tehnike iz grčke i rimske umjetnosti pomiješane sa kršćanskim temama.</s>

<s>Iako je monumentalna skulptura izuzetno rijetka u bizantskoj umjetnosti, u makedonskom periodu došlo je do prethodno neviđenog cvjetanja umjetnosti vajanja bjelokosti.</s><s>Sačuvani su mnogi kitinjasti triptisi i diptisi od bjelokosti, na kojima je centralna ploča često predstavljala ili deisis (kao u slučaju triptiha iz Harbavillea) ili bogorodicu (kao u slučaju triptiha u Luton Hoou, nastalom za vladavine Nikifora Foke).</s><s>S druge strane, kovčezi od bjelokosti (prije svega kovčeg iz Verolija, sada u Muzeju Viktorije i Alberta) često prikazuju sekularne motive koji slijede helenističku tradiciju, svjedočeći utjecaj sklonosti klasici u bizantskoj umjetnosti.</s>

<s>Postoji nekolicina sačuvanih građevina iz tog perioda.</s><s>Pretpostavlja se da je Vasilijeva I zavjetna crkva bogorodice na Forosu (sada nepostojeća) služila kao model za većinu križno-kupolastih svetilišta tog vremena, uključujući i manastirsku crkvu Hosios Lukas u Grčkoj (ca.</s><s>1000), Nea Moni na Hiosu (projekat Konstantina IX) i manastir Dafni u blizini Atine (ca.</s><s>1050).</s>

<s>Povezano 
 Makedonska renesansa
 Pariški psaltir
 Jošuin svitak
 Gunthertuch</s>

<s>Reference</s>

<s>J. Durand, L'art byzantin, Terrail, Pariz, 2001
 J-M.</s><s>Spieser, "L'art de Byzance", u C. Heck (dir.) Moyen âge, chrétienté et Islam, flammarion, Pariz, 1996</s>

<s>Dodatna literatura</s>

<s>Istočnorimska umjetnost
Grčka kultura</s>

