Latra
<s>Latra je bila jedna od liburnskih božanstava, zaštitnica porodica i rodova i gospodarica zagrobnog života, koja je tokom rimske vladavine u potpunosti zadržala svoje ime, a samim time i prvobitni karakter.</s><s>Ovo božanstvo opstalo je bez izjednačavanja sa svojim rimskim pandanom, zbog veće slobode koju su Liburni imali u odnosu na neke svoje susjede, prije svega Dalmate.</s><s>Po broju posveta predstavlja možda i najvažnije liburnsko božanstvo.</s>

<s>Prije rimskog osvajanja jadranske obale i unutrašnjosti te uspostavljanja provincije Dalmacije Liburni su narod koji je obitavao na obalnom pojasu sjevernog i srednjeg Jadrana.</s><s>O liburnskoj religiji i vjerovanjima ne zna se mnogo, ali rimskim osvajanjem Liburni su svoja autohtona božanstva počeli bilježiti i poštovati na rimski način i u rimskoj formi.</s><s>Rimljani nisu imali jedinstven i savršeno oblikovan sistem vjerovanja te se dolaskom u kontakt s brojnim narodima i običajima on tokom stoljeća mijenjao.</s><s>Rimska božanstva s vremenom su dobivali različite atribute, a uvodila su se i nova.</s><s>Kod Liburna (i Histra) iz rimskog je vremena ostalo najviše epigrafskih dokaza autohtonih vjerovanja, u poređenju sa ostalim narodima u provincijama Dalmaciji i Panoniji.</s><s>Ta činjenicu posljedica je velikog stepen rimskog uticaja i romanizacije.</s><s>Dolaskom rimskog pisma i forme posveta epigrafskih spomenika, u tim krajevima pojavljuje se najveći broj onih s imenom autohtonih božanstava.</s><s>Liburni su na područjima Ilirika imali posebnu ulogu tokom i nakon rimskog osvajanja, što im je omogućilo veću slobodu u izražavanju autohtone tradicije.</s>

<s>Po broju posveta u Liburniji Latra se izdvaja sa ukupno dvanaest epigrafskih spomenika.</s><s>Po rasporedu i broju nađenih natpisa njih šest nađeno je u Nedinumu te se nameće zaključak da je središte Latrina kulta bilo upravo u današnjem Nadinu.</s><s>Uz spomenute, dva su nađena u Aseriji, dva u Koriniju te jedan na Roškom slapu, što navodi na zaključak da je kult bio najzastupljeniji u središnjem dijelu Liburnije.</s><s>Jedini natpis nađen izvan Liburnije jest onaj iz Salone.</s>

<s>Nije moguće odrediti kada je kult nastao.</s><s>Po jednoj predpostavci liburnski kult vuče korijene iz neolitskih kultova plodnosti koji su bili karakteristični za taj praistorijski period.</s>

<s>Po po broju posveta ističu se liburnska gentilna imena Calpurnius i Turranius, a najuzvišeniji bio je Tit Turanije Ruf koji je sa sinovima u čast svoje titule edila podigao svetište s portikom na području današnje Škabrnje u nadinskom ageru jer je na toj lokaciji od ranije postojalo mjesta gdje se tradicionalno njegovao kult Latre.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Liburni
Božice
Ilirski bogovi</s>

