Nakšibendijski tarikat
<s>Nakšibendijski tarikat je jedan od dvanaest temeljnih sufijskih tarikata.</s><s>Ime je dobio po osnivaču Muhammedu Behauddinu el-Buhariju Nakšibendiju, koji je rođen 1317. godine u selu Qasr al-Arifan u blizini Buhare u Centralnoj Aziji.</s><s>Učenje ovog reda se ubrzo počelo širiti i prema istoku i prema zapadu.</s><s>Po dolasku na teritoriju Osmanlijske države, nakšibendijsko učenje je bilo podržano od strane vlasti, a svoj uspon je doživjelo u prvoj polovini 18. vijeka.</s><s>Ovaj tarikat važi za jedan od najistaknutijih sufijskih tarikata u svijetu.</s>

<s>Karakteristike 
Nakšibendije slove za vrlo ortodoksan sufijski red sunitskog porijekla.</s><s>Jedna od osnovnih karakteristika ovog tarikata je to što lanac prenošenja znanja od Poslanika Muhameda za razliku od drugih tarikata, ne ide preko Alije ibn Ebu-Taliba, već preko 
Ebu Bekra.</s><s>Također, u značajne karakteristike ovog reda spada bezglasni zikr (hafi).</s><s>Kod drugih tarikata zikr se obavlja zajednički s intenzivnim i emocionalnim izražavanjem (džehri), gdje učesnici pokreću svoja tijela dok glasno izgovaraju Božije ime.</s>

<s>Postulati 
Nakšibendijski put se temelji na jedanaest postulata.</s><s>Prvih osam je preneseno od Abdulhalika el-Gudževanija, a posljednja tri od Muhammed Behauddinu el-Nakšibendija.</s><s>Izrečene su na perzijskom jeziku.</s><s>Ti postulati su:</s>

<s>Huš derdam - čuvanje udisaja i izdisaja od nemarnosti
 Nazar ber kadem -  doslovno i simbolično znači gledati u noge.</s><s>Cilj ovoga je da osoba izbjegava da gleda u nepotrebne stvari i da se na taj način ne veže za ovaj svijet.</s><s>A u simboličnom smislu, da se u sebi postigne osjećaj ravnoteže i da se ne izgubi razumijevanje koje vodi do cilja.</s><s>Sefer der vatan - označava prelazak iz ljudskih prezrenih svojstava u vrijedna melekska svojstva.</s><s>Halvet der endžumen - srce duhovnog putnika treba biti prisutno sa Allahom a odsutno od stvorenja
 Jad kerd - označava konstantni zikr
 Baz gešt - izgovaranje dove "Ilahî ente maksudî ve ridake matlubî"
 Nigah dašt - čuvanje srca
 Jad dašt - označava potpuno i čisto usmjeravanje od riječi ka osvjedočenju nurova uzvišnog Bića
 Vakuf zamani - duhovni putnik se treba nakon svaka dva-tri sata okretati sebi i pogledati kako je potrošio to vrijeme
 Vukuf adedi - pridržavanje neparnog broja u zikru
 Vukuf kalbi - prisutnost srca</s>

<s>Ogranci 
Nakšibendijski tarikat je podijeljen na nekoliko ogranaka.</s>

<s>Abrarije
 Nadžije
 Kasanije
 Muradije
 Mazharije
 Melamijje-i Nurije
 Džamije
 Mudžedidije - ime dobio po Ahmadu Faruqiju Sirhindiju
 Halidije - dobio ime po Halidu al-Baghdadiju
 Nazimije (Hakkani) - osnivač Nazim Al-Haqqani</s>

<s>Nakšibendije u BiH 
U Bosnu nakšibendijski tarikat dolazi zajedno sa islamom, a veće širenje doživljava u 18. i 19. vijeku.</s><s>Kroz 500 godine Osmanlijske vladavine u BiH je podignuto 14 nakšibendijskih tekija.</s><s>Među najpoznatije šejhove ovog tarikata u Bosni i Hercegovini ubrajaju se Hadži hafiz Husnija Numanagić (1853-1931) i Hadži šejh Behaudin Hadžimejlić.</s><s>Prvi je rukovodio tekijom u Travniku, uz Jeni džamiju, a drugi tekijom u Živčićima.</s><s>Porodica Hadžimejlić je porodica sa najstarijom tradicijom  tesavufa u BiH, te je dala nekoliko šejhova nakšibendijskog reda.</s><s>Ovaj tarikat je danas najzastupljeniji tarikat u Bosni i Hercegovini.</s>

<s>Reference</s>

<s>Islamske doktrine</s>

