Dvorac Toompea
<s>Dvorac Toompea (estonski: Toompea loss; latinski: Castrum Danorum), dvorac na brdu Toompea u centralnom dijelu Tallinna, glavnog grada Estonije.</s><s>U dvorcu, drevnom uporištu koje se koristi barem od IX. vijeka, danas se nalazi parlament Estonije.</s>

<s>Historija</s>

<s>Prema legendi, cijelo je brdo Toompea napravila Linda, koja ga je izgradila kamen po kamen, vlastitim rukama, i Toompea je grobnica drevnog estonskog heroja, Kaleva.</s><s>Kalevova udovica, Linda je toliko plakala zbog smrti svog supruga, da su suze stvorile obližnje jezero Ülemiste.</s><s>Jedan od razloga nastanka ove legende vjerojatno je što su doseljenici u vrijeme drevne Estonije koristili prirodno brdo kao uporište koje se lako brani.</s><s>Vremenom se mjesto razvilo i u trgovinsko sjedište.</s><s>To je vjerojatno bilo jedno od prvih naseljenih područja na mjestu koje je kasnije postalo Tallinn.</s><s>[3]</s>

<s>Godine 1219., dvorac su preuzeli danski križari pod vodstvom Valdemara II.</s><s>Prema popularnoj danskoj legendi, zastava Danske (danski: Dannebrog) pala je s neba tokom kritične faze bitke (poznate kao Bitka za Lindanise).</s><s>Ovaj prvi pravi dvorac nazvan je "Dvorac Danaca", na latinskom Castrum Danorum i na estonskom Taanilinnus.</s><s>Iz ovog posljednjeg vjerovatno je izvedeno moderno ime grada Tallinna.</s>

<s>Godine 1227., dvorac je preuzelo Livonsko bratstvo mača, koje je pokrenulo programe obnove.</s><s>Dvorac koji su počeli graditi u velikoj je mjeri dvorac koji postoji i danas.</s><s>Dvorac je ponovo pao u ruke Danaca samo deset godina kasnije, ali je prodan teutoncima 1346. godine, i ostat će u njihovim rukama do kraja srednjeg vijeka.</s>

<s>Kako je Teutonski red bio religiozni red, dvorac je na više načina podsjećao na manastir.</s><s>Imao je kapelu, zbornicu kanonika i spavaonicu za vitezove.</s><s>Red je bio odgovoran i za podizanje još uvijek vidljivih kula crkve, uključujući "Pilsticker" (u prijevodu "oštrač" strelica), "Stür den Kerl" ("štit od neprijatelja"), "Landskrone" ("kruna zemlje") i vjerovatno najpoznatiji, "Pikk Hermann", ("Visoki Herman").</s><s>"Visoki Herman" visok je 48 m i dominira nad vizurom dvorca.</s><s>Zastava Estonije svakoga se dana podiže na vrhu kule pri izlasku sunca, na zvuk državne himne, i spušta pri zalasku sunca.</s>

<s>Uslijed niza prevrata u Livonskim ratovima tokom XVI. vijeka, križarski redovi, koji su nekada dominirali današnjim baltičkim državama, raspušteni su, a za regiju su se borile Švedska, Poljska i Rusija.</s><s>Od 1561. godine, sjevernom Estonijom vladala je Švedska.</s><s>Šveđani su dvorac iz križarske tvrđave pretvorili u svečani i administrativni centar političke moći u Estoniji, čemu dvorac služi i sada.</s>

<s>Švedska je 1710. godine izgubila teritorij sadašnje Estonije, koji je pripao Ruskom Carstvu.</s><s>Ruska administracija izvršila je velike obnove i Toompeu definitivno pretvorila u svečani dvorac.</s><s>Novo dominantno krilo u baroknom i neoklasičnom stilu, koje je dizajnirao Johann Schultz, dodano je istočnom dijelu kompleksa.</s><s>U njemu su se nalazile uprava i dnevni boravak guvernera.</s><s>Za vrijeme carske uprave, jugoistočno od zamka izgrađen je i javni park, a u blizini je podignuta i arhivska zgrada.</s>

<s>Zgrada parlamenta</s>

<s>Nakon donošenja Deklaracije o nezavisnosti Estonije 1918. godine, na mjestu bivše zgrade manastira Teutonskog reda podignuta je zgrada u kojoj se nalazi parlament republike.</s><s>Završena je nakon dvije godine, 1922. godine, a dizajnirali su je arhitekti  Eugen Habermann i Herbert Johanson.</s><s>Iako je njezin eksterijer tradicionalistički, unutrašnjost je ekspresionistička po stilu, čime je to jedina takva zgrada parlamenta u svijetu.</s><s>Tokom kasnijih perioda sovjetske, njemačke i druge sovjetske okupacije (1940. – 1991.), Riigikogu je bio raspušten.</s><s>Dvorac i zgradu Parlamenta međutim, koristio je Vrhovni sovjet Estonske SSR tokom druge sovjetske okupacije.</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura</s>

<s>Vanjske poveznice</s>

<s>Građevine u Estoniji
Dvorci
Tallinn</s>

