Veliki alzaški kanal
<s>Veliki alzaški kanal (francuski: Grand Canal d'Alsace, njemački: Rheinseitenkanal) nalazi se na istoku Francuske, teče paralelno sa rijekom Rajnom udaljen stotinjak metara od njenog korita.</s>

<s>Kanal se proteže između Kembsa (Basela) i Vogelgruna (Breisacha) u dužini od nekih 50 km.</s>

<s>Historija i karakteristike</s>

<s>Nakon sklapanja Versajskog sporazuma iz 1919., prema članku 358, Francuska je dobila ekskluzivno pravo na eksploataciju Rajne.</s>

<s>Kanal je projektiran 1922. sa ciljem da olakša plovidbu uzvodno od Strasbourga do Basela u Švicarskoj, koja je dotad bila vrlo otežana zbog brojnih brzaka i pličina.</s>

<s>Radovi na kanalu započeli su 1928. izgradnom ustave kod Village-Neufa (nizvodno od Basela).</s><s>Ta ustava sa 5 zapornica od po 30 m, razdvaja vode Rajne na dva dijela, na novi i širi i dublji alzaški kanal i staro uže i pliće korito Rajne.</s>

<s>Većim ili manjim otvaranjem zapornica na ustavi omogućuje da dio voda iz korita Rajne otiče u kanal, ali ne i obrnuto.</s>

<s>Na kanalu su podignute četiri brodske prevodnice nizvodno od Kembsa (dovršena 1932.), kod Ottmarsheima (puštena u rad 1952.), Fessenheima 1956. i Vogelgruna 1959.</s><s>Svaka od tih duplih prevodnica ne služi samo za prolaz brodova već su je i hidroelektrane.</s><s>Najveća od tih prevodnica ima dimenzije 185 x 23 m.</s>

<s>Kanal je potpuno dovršen 1961.</s>

<s>Hidroenergetski potencijal alzaške Rajne danas koristi 10 hidroelektrana izgrađenih između 1932. i 1977., one danas proizvode 1200 MW, što 
predstavlja 12% francuske proizvodnje obnovljive električne energije.</s>

<s>Ostale hidroelektrane podignute su uzvodno od Kembsa i nizvodno od Vogelgrüna, na starom koritu Rajne.</s><s>Brzi protok vode u kanalu učinio ga je pogodnim za za smještaj nuklearne elektrane kod Fessenheima, jer se time uštedjelo na izgradnji rashladnih tornjeva.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Grand Canal d’Alsace waterway, France</s>

<s>Kanali u Francuskoj
Rajna</s>

