Radoslav Bužančić
<s>Radoslav Bužančić (Split, 1958. – ), hrvatski arhitekt, konzervator, publicist i profesor.</s>

<s>Biografija 
Bužančić je rođen 1958. u Splitu i studirao je na Arhitektonskom fakultetu u Zagrebu.</s><s>Diplomirao je 1983. i od sljedeće godine radi kao konzervator u Splitu, odnosno kao viši savjetnik i voditelj odjela za istraživačko-dokumentacijski rad.</s><s>Na poslijediplomskom studiju navedenog fakulteta magistrirao je 1996. godine, na temu predromaničke arhitekture.</s><s>Godine 1999. postao je voditelj i donačelnik Konzervatorskog odjela u Splitu, a od 2006. godine pročelnik je Konzervatorskog odjela u Trogiru.</s><s>Na matičnom fakultetu doktorirao je 2008. s tezom Nikola Ivanov Firentinac, arhitekt renesansne obnove Trogira koncem 15. stoljeća.</s><s>Od 1997. bavi se pedagoškim radom i 2009. na splitskom Filozofskom fakultetu izabran je u naslovno znanstveno-nastavno zvanje docenta, za područje humanističkih znanosti, polje povijest umjetnosti, grana povijest i teorija likovnih umjetnosti, arhitekture, urbanizma i vizualnih komunikacija.</s>

<s>Predmet Bužančićevog znanstvenog interesa je široko područje povijesti umjetnosti od kasne antike do renesanse, a teme njegovih radova sintetiziraju istraživanja arheologije, arhitekture i urbanizma Dalmacije.</s><s>U dugogodišnjem konzervatorskom i istraživačkom radu od 1984. godine, vodio je niz složenih projekata u Splitu, Trogiru, Klisu, Dubrovniku, Omišu i Vrgorcu, te na otocima Braču, Šolti, Hvaru, Visu, Korčuli i Lastovu.</s><s>Među istraženim lokalitetima su neki od najznačajnijih primjera ranosrednjovjekovne arhitekture u Hrvatskoj, uključujući crkvu sv. Martina u Trogiru, crkvu sv. Duha u Škripu, crkvu sv. lvana i Teodora u Bolu, crkvu sv. Mihovila u Dolu, crkva Gospe Stomorice kod Ložišća, crkvu sv. Stjepana u Pučišćima, crkva sv. Luke u Donjem Humcu, crkvu sv. Ivana u Starom Gradu, crkvu sv. Petra na Priku kod Omiša i crkvu sv. Andrije de Fenestris u Splitu.</s>

<s>Njegovi rani kompleksni projekti bili su restauracija rezidencije cara Dioklecijana u jugoistočnom dijelu Dioklecijanove palače i katedrale sv. Duje (carskog mauzoleja) u Splitu, te trogirske katedrale sv. Lovre koja je započela 1999. zajedno s restauracijom njenog zvonika.</s><s>U svibnju 2000. postavljen je za koordinatora međunarodnog tima za restauraciju kapele sv. Ivana u Trogiru, jednog od najvažnijih renesansnih spomenika u Hrvatskoj, a u rujnu 2004. predvodio je drugi međunarodni tim prilikom konzervacije Radovanovog portala i baptisterija trogirske katedrale.</s><s>Od 2006. nadgledao je restauraciju njenog interijera, propovjedaonice, oltara i ciborija od majstora Mavra, te renesansne kapele sv. Jere.</s><s>Bužančić je vodio konzervaciju i brojnih drugih trogirskih spomenika među kojima su crkva sv. Martina, crkva sv. Sebastijana, crkva sv. Marije, crkva sv. Petra, crkva Gospe od Karmela i crkva sv. Andrije, zatim benediktinski samostan sv. Nikole, dominikanski samostan sv. Dominika i samostan sv. Križa na Čiovu, te renesansne palače Ćipiko, Lučić i Berislavić.</s>

<s>Osim navedenih trogirskih spomenika, Bužančić je sudjelovao u konzervaciji drugih renesansnih zdanja širom Dalmacije, uključujući tvrdalj Petra Hektorovićau Starom Gradu na Hvaru, dvorac Martinis Marchi u Maslinici na Šolti, Knežev dvor i dvorac Ohmučević u Slanom, te palaču Gučetić u Dubrovniku.</s><s>Također, istraživao je i arheološke lokalitete u Gatu kod Omiša, na hvarskom Starogradskom polju, crkvu sv. Ivana Krstitelja u Postirama i samostan sv. Stjepana u uvali Lovrečini na Braču.</s><s>Predvodio je arheološka istraživanja crkve sv. Marije u Blizni Gornjoj i crkve sv. Vida u Klisu, dvije predromaničke građevine iz 9. ili ranog 10. stoljeća.</s><s>Prilikom iskapanja kliške crkve otkriven je i fragmentirani vladarski natpis koji spominje neidentificiranu hrvatsku plemkinju (Domaslava prema povjesničaru N. Budaku).</s><s>Bužančićevi složeni zahvati na teško dostupnim lokacijama uključuju konzervaciju pustinje Blaca na Braču, Gradine kod Vrgorca, tvrđave Starigrad iznad Omiša i crkve sv. Jure na Mosoru.</s><s>Godine 2012. na njegovu inicijativu u Splitu je započeo niz istraživanja spomenika od katedrale do zapadnih termi, prilikom čega je u zemljanom nasipu iznad razine poda romaničke kuće u Bajamontijevoj ulici pronađena ploča s Marulićevim grbom.</s><s>Iste godine objavio je monografiju o Nikoli Firentincu i trogirskim spomenicima u kojoj obrađuje urbanističke zahvate na gradskom trgu između 1460. i 1480. godine.</s><s>Stručne članke objavljivao je u časopisima Prilozi povijesti umjetnosti u Dalmaciji, Hortus Artium Medievalium i Klesarstvo i graditeljstvo.</s>

<s>Za svoj rad na području spomeničke baštine Bužančić je dobio više strukovnih nagrada i priznanja.</s><s>Godine 1994. dobio je nagradu Vicko Andrić za konzervatorski rad Regionalnog zavoda za zaštitu spomenika kulture u Splitu.</s><s>Dvije godine kasnije odlikovan je redom Danice hrvatske s likom Marka Marulića na temelju posebnih zasluga u kulturi.</s><s>Drugu Nagradu Vicko Andrić podijelio je 2001. s ekipom splitskog Konzervatorskog odjela (Živko Bačić, Zoraida Demori Staničić, Vanja Kovačić i Žana Matulić Bilač) na čelu s Joškom Belamarićem, za njihovu izložbu u Veneciji Umjetničko blago Hrvatske: Trogir 1200-1600.</s><s>Sljedeće godine dobio je međunarodnu nagradu Europa Nostra za restauraciju kapele sv. Ivana u Trogiru.</s><s>Godine 2007. dobio je nagradu grada Trogira, a 2013. i nagradu grada Splita za niz uspješnih projekata na proučavanju povijesno-kulturne baštine i posebno za objavu knjige Nikola Ivanov Firentinac i trogirska renovatio urbis.</s>

<s>Opus 
 Nikola Ivanov Firentinac, arhitekt renesansne obnove Trogira koncem 15. stoljeća (doktorska disertacija), Zagreb: Arhitektonski fakultet, 2008
 Gata: crkva Justinijanova doba, Split: Regionalni zavod za zaštitu spomenika kulture, 1994
 Nikola Ivanov Firentinac u Trogiru = Niccolò di Giovanni Fiorentino in Trogir (uz engleski prijevod: Graham McMaster), Trogir: Župni ured sv. Lovre; Split: Književni krug i Dalmacijapapir, 2007, 
 Trogirska katedrala, Zagreb: Turistička naklada; Trogir: Župni ured sv. Lovre, 2009
 Radovanov portal, Zagreb: Turistička naklada, 2010
 Radovan's portal (engleski prijevod), Zagreb: Printera grupa, 2010, 
 Majstor Radovan, Zagreb: Ministarstvo kulture Republike Hrvatske, 2011, 
 Splitska katedrala, Zagreb: Turistička naklada, 2011
 Nikola Ivanov Firentinac i trogirska renovatio urbis, Split: Književni krug, 2012, 
 Niccolò di Giovanni Fiorentino and Trogir's renovatio urbis (engleski prijevod), Split: Književni krug, 2015, 
 Knežev stan, in curte nostra quae Clissa dicitur, Split: Splitsko-dalmatinska županija, 2016</s>

<s>Nagrade 
 Nagrada Vicko Andrić (1994), individualna nagrada
 Red Danice hrvatske s likom Marka Marulića (1996), za posebne zasluge u kulturi
 Nagrada Vicko Andrić (2001), kolektivna nagrada ekipi Konzervatorskog odjela u Splitu za izložbu u Veneciji
 Nagrada Europa Nostra (2002), za restauraciju kapele sv. Ivana u Trogiru
 Nagrada grada Trogira (2007)
 Nagrada grada Splita (2013), za niz uspješnih projekata i monografiju o Nikoli Firentincu</s>

<s>Vanjske veze 
 Hrvatski restauratorski zavod: Dr. sc. Radoslav Bužančić
 Grad Split: Javna priznanja – 2013. godina</s>

<s>Hrvatski arhitekti
Hrvatski konzervatori
Hrvatski publicisti
Biografije, Split</s>

