Masakr u Sabri i Šatili
<s>Masakr u Sabri i Šatili (arapski مذبحة صبرا وشاتيلا, Madhbaha Sabra wa-Schatila) je bio ratni zločin kojeg su počinili proizraelski falangisti, militantni libanonski kršćani,  nad palestinskim stanovništvom u izbjegličkim logorima Sabra i Šatila u južnom Bejrutu između 16. i 18. rujna 1982.</s><s>Incident se dogodio u sklopu Libanonskog rata 1982. a kontroverzna ostaje razina uključenosti izraelske vojske u cijeloj akciji.</s><s>Broj ubijenih je također sporan, no procjene sežu od najmanje 328 do najviše 3,500.</s><s>Prema izjavama, meta Falangista su većinom bili civili a oružanog otpora gotovo da i nije bilo.</s>

<s>Uvod 
Libanon je od svoje nezavisnosti imao unutarnje napetosti: muslimanima, koji su činili 3/5 stanovništva, je više odgovarao arapski utjecaj (Egipat, Sirija, Iran) dok je pak kršćanima, koji su činili 2/5 stanovništva, više odgovarao utjecaj Zapada (SAD, Europa).</s><s>Kada je 1970.</s><s>Jordan protjerao PLO, isti se smjestio u Libanon i uzrokovao još veću nestabilnost između kršćana i muslimana nego prije.</s><s>1975. to je preraslo u otvoreni građanski rat između PLO-a i Falangista.</s><s>Bombaški napadi i nasilje protiv civila postali su svakodnevica.</s><s>Nakon što su kršćani izvršili Masakr u Karantini, muslimani su kao odgovor izvršili Masakr u Damuru.</s><s>Kaos se samo povećao kada je, kao odgovor na stalne napade PLO-a na Izrael, IDF pokrenuo invaziju na Libanon 1982., gdje se taj ogranak smjestio.</s><s>Nakon opsade Bejruta, porastao je međunarodni pritisak te je postignut dogovor o tome da će PLO napustiti Libanon pod međunarodnim nadzorom, dok se Izrael obvezao da neće više napredovati u Bejrut.</s><s>1. rujna, progon PLO boraca iz Bejruta je završen.</s><s>Dva dana kasnije, IDF je razmjestio vojnike oko izbjegličkih logora Sabra i Šatila.</s><s>Bašir Gemayel, novoizabrani kršćanski predsjednik Libanona, zagovarao je potpisivanja mirovnog sporazuma sa Izraelom.</s><s>Međutim, poginuo je u atentatu 14. rujna.</s><s>Nekoliko sati nakon atentata, izraelski ministar obrane Ariel Sharon odlučio je okupirati zapadni Bejrut zbog sumnje da su atentat skrivili palestinski ekstremisti koji se nisu povukli u skladu sa dogovorom.</s><s>O tome je informirao jedino ministra vanjskih poslova, Yitzhaka Shamira a ne i izraelski kabinet.</s><s>Izbjeglički logori Sabra i Šatila, koji su bili prepuni palestinskih izbjeglica, su bili pod sumnjom da skrivaju nekoliko preostalih PLO ekstremista.</s>

<s>Masakr 
IDF je opkolio logor, ali je odlučio ne poslati svoje vojnike unutra.</s><s>Umjesto toga, poslani su Falangisti.</s><s>16. rujna, oko 150 Falangista koje je predvodio Elie Hobeika upalo je u logor kako bi navodno razoružali potencijalne palestinske borce, iako nije bilo sigurno ima li ih uopće.</s><s>Falangisti su u naredna dva dana pročešljali logor i ubili većinom civile, uključujući žene, djecu i starce.</s><s>Prema palestinskim, ali i izjavama Falangista, mnoge su žrtve osakaćene, silovane ili mučene.</s><s>Sve to dogodilo se u vidokrugu izraelske osmatračnice u zgradama u okruženju.</s><s>Po noći, izraelski vojnici imali su upaljene lampe kako bi Falangistima omogućili rasvjetu, a također su dopremili i buldožere, municiju i namirnice za Falangiste.</s>

<s>Broj žrtava 
Iako je broj poginulih upitan, procjenjuje se da su barem 1/4 žrtava bili Libanonci, a ostali Palestinci.</s><s>Slijede neke procjene o broju žrtava:
Crveni križ je objavio da su njegovi predstavnici izbrojali 328 tijela.</s><s>Međutim, komisija Kahan je naznačila da "ta brojka ne uključuje sve žrtve..."
Komisija Kahan objavila je da je "broj žrtava pronađenih između 18. i 30. rujna te godine 460".</s><s>Prema tom izvještaju, bilo je 35 žena i djece među leševima.</s><s>Izraelske službe navode brojku od između 700 i 800 žrtava.</s><s>Prema komisiji Kahan, „to je vjerojatno najtočnija brojka“
Prema BBC-u, poginulo je "barem 800" Palestinaca.</s><s>Bayan Nuwayhed al-Hout navodi brojku od najmanje 1,300 žrtava te sugerira da je stvarna brojka možda i veća.</s><s>Robert Fisk, jedan od prvih novinara koji je posjetio mjesto incidenta, navodi u članku za časopis The Independent da je ubijeno "1700 civila"  
U svojoj knjizi, izraelski novinar Amnon Kapeliouk procjenio je brojku od 2,000 leševa koje je odnio Crveni križ, te „ugrubo“ između 1,000 i 1,500 ostalih leševa koje su uklonili Falangisti, dakle sveukupno između 3,000 i 3,500 žrtava.</s>

<s>Posljedice 
Međunarodna zajednica osudila je pokolj.</s><s>Opća skupština Ujedinjenih naroda 16. prosinca 1982. okarakterizirala je taj zločin kao genocid:
“Opća skupština, (…) zgrožena masakrom Palestinaca masovnih razmjera u izbjegličkim logorima Sabra i Šatila u Bejrutu…predstavlja univerzalnu osudu tog masakra, (…)
1. Osuđuje na najjači mogući način masakr širokih razmjera u izbjegličkim logorima Sabra i Šatila;
2. Zaključuje da je taj masakr bio čin genocida.</s><s>Akademičar William Schabas je pak izjavio: “Pojam genocid je…očito namjerno izabran u ovom slučaju kako bi se osramotio Izrael, a ne da bi se uzeo u obzir pravi pravni termin.”.</s><s>Kanadski predstavnik na zasjedanju Skupštine također je izjavio: “Prema našem mišljenju, pojam genocid se ne može odnositi na ovaj slučaj”. ".</s><s>Širenjem vijesti o događajima u Sabri i Šatili, 25. rujna oko 300,000 Izraelaca prosvjedovalo je u Tel Avivu i zahtjevalo odgovore, odgovornost i istragu o tom činu.</s><s>Izrael je stoga osnovao Kahan komisiju koja je istražila taj slučaj.</s><s>Ariel Sharon je optužen da je bio ili mentor ili snosio bar dio suodgovornosti za taj zločin Falangista, te je smijenjen s te funkcije 1983., ali je ipak ostao u kabinetu kao „ministar bez ovlasti“.</s><s>Usprkos negativnoj reputaciji, Sharon je 2000. ipak izabran za premijera Izraela.</s><s>Belgija je 2002. pokrenula istražni postupak protiv njega zbog uloge u masakru, ali je sud naposlijetku odbacio slučaj jer nije bio u belgijskoj nadležnosti.</s><s>Niti izraelska niti arapska strana nije poduzela konkretne mjere kako bi se kaznio glavni počinitelj nedjela, Elieja Hobeika.</s><s>On je bio godinama politički aktivan u sirijski kontroliranoj libanonskoj vladi sve do 2002. kad je poginuo od eksplozije auto bombe.</s>

<s>U popularnoj kulturi 
 Ari Folman snimio je 2008. animirani film "Valcer s Bashirom" u kojem masakr zauzima važan podzaplet.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske veze 
 Sabra i Šatila 4-minutni dokumentarac na google video
 25 godina od masakra u Sabri i Šatili 
 Članak o pokolju</s>

<s>1982
Historija Libanona
Izraelsko-arapski ratovi
Sabra i Šatila</s>

