Neboder Željezničko-stambene zadruge u Sarajevu
<s>Neboder Željezničarsko-štedne zadruge u Sarajevu je stambeno – poslovni objekat i prvi neboder izgrađen u Sarajevu.</s><s>Nalazi se u ulici Augusta Brauna, u općini Centar u Sarajevu, Bosna i Hercegovina.</s><s>Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj 11. maja 2017. godine, donijela je odluku da se neboder proglasi za  nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine.</s><s>Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Amir Pašić, Goran Milojević (predsjedavajući), Radoje Vidović.</s>

<s>Lokacija 
Nalazi se u strogom centru Sarajeva, u sjevernom nizu ulice Avgusta Brauna.</s><s>Na objekat se nadovezuje stambena zgrada izvedena tokom perioda između dva svjetska rata, a na južnoj strani ulice nalazi se zgrada Marijin-Dvora iz austrougarskog perioda.</s>

<s>Historija 
Tokom dvadesetih i tridesetih godina, sa studija arhitekture završenih na nekim od najprestižnijih evropskih akademija, u Bosnu i Hercegovinu se vraća grupa mladih arhitekata školovanih pod uticajem moderne.</s><s>Tada nastaju objekti moderne arhitekture, koji odgovaraju osnovnoj funkciji i zahtijevanoj upotrebi.</s><s>Arhitektonsko stvaralaštvo tog perioda u Sarajevu je uglavnom vezano za stambene zgrade.</s><s>Ti objekti su interpolirani između ranije izvedenih građevina, a rijetko su planirani ili izvođeni širi urbanistički potezi.</s><s>Takav primjer je naselje Crni vrh.</s><s>Projektant prvog sarajevskog nebodera na uglu današnjih ulica A. Brauna i Doline je bio arhitekta Isidor Rajs, istaknuti predstavnik sarajevske moderne.</s><s>Neboder je izgrađen 1938. god.</s>

<s>Neboder je avangardno ostvarenje u Bosni i Hercegovini.</s><s>Radi se o objektu koji je bio opskrbljen kotlovnicom za centralno grijanje u suterenu, liftom za prevoz stanara, teretnim liftom, telefonskim instalacijama i skloništem sa pratećim sadržajima.</s><s>Lift za prevoz stanara se otvarao ključem, dok su ga gosti mogli koristiti ubacivanjem dinara.</s><s>Teretni lift je pretvoren u ostave stanara.</s><s>Svi stanari su u stanovima imali lokalne telefone za internu komunikaciju.</s><s>Zgrada je imala i posebne protivpožarne hidroinstalacije, koje danas nisu u funkciji.</s><s>Nakon završetka Drugi svjetskog rata, u nivou devetog sprata nalazio se ugostiteljski objekat sa vanjskom terasom.</s><s>Tu funkciju deveti sprat je imao do 1950. godine, kada se adaptira u prostor administrativne namjene, a nakon 1962. godine služi za potrebe ”Stambene željezničke zadruge“.</s><s>Šezdesetih godina je izvršena djelimična dogradnja, opravka fasade i rekonstrukcija.</s><s>Tokom zadnjeg rata u BiH (period 1992–1995.), u poslovnim prostorima Željezničarske štedno-kreditne zadruge je bila smještena vojna komanda.</s><s>Nakon rata neboder je saniran.</s>

<s>U neboderu su, pored stambenog dijela, smještene uprave Željezničarske kreditne i potporne zadruge Z.S.O.J. osnovane 26. juna 1923. godine i Stambene zadruge koja je osnovana 1925. godine</s>

<s>Opis 
Tlocrtna osnova nebodera je pravougaonog oblika 20,55 m x 13,30 m i spratnosti Sut+P+9.</s><s>Na sjevernoj strani nalazi se dio zgrade pravougaone tlocrtne osnove dimenzija 20,55 m x 19,15m i spratnosti Sut+P+2.</s><s>Konstrukcija objekta je izvedena u armiranom betonu.</s>

<s>Fasade objekta su oblikovane pod utjecajem ideja modernog pokreta.</s><s>U kompoziciji akcenat je dat na sučeljavanju dominantne vertikale nebodera na jugu i horizontalne mase stražnjeg sjevernog dijela.</s><s>U kompoziciji preovladavaju racionalne forme i oštre ivice, ali je forma obogaćena polukružnim završetkom u nivou prvog sprata na jugoistoku</s>

<s>Literatura 
 Nedžad Kurto - Sarajevo 1492-1992, Oko, Sarajevo.</s><s>B. Zlatar, M. Ganibegović, Š. Gavraović, V. Žujo.</s><s>Sarajevo, ulice, trgovi, mostovi, parkovi i spomenici – općina Centar.</s><s>Sarajevo: “Mediapress”, 2007.</s>

<s>Reference</s>

<s>Vanjski linkovi</s>

<s>Sarajevo
Neboderi u Sarajevu
S</s>

