Bernard Hinault
<s>Bernar Ino (; 14. novembar 1954.) je bivši francuski profesionalni biciklista.</s><s>Ino je petostruki šampion Tur de Fransa, on je treći biciklista koji je uspeo da pobedi pet puta, pošto su to pre njega učinili Žak Anketil i Edi Merks.</s><s>Isto tako, jedan je od pet biciklista koji su osvojili sve tri grand tur trke: Tur de Frans, Điro d’Italija i Vuelta a Espanja i jedan je od dvojice biciklista koji su osvojili svaku više od jedanput (drugi je Alberto Kontador).</s><s>Ubraja se u najtrofejnije i najuspešnije bicikliste svih vremena.</s><s>Ostvario je preko 200 pobeda za 12 godina.</s>

<s>Juniorska karijera 
Ino je počeo juniorsku karijeru 1972. godine i prve sezone je osvojio nacionalno prvenstvo za juniore.</s><s>1974. je osvojio nacionalno prvenstvo na traci za juniore i drugo mesto na trci Rute de Frans.</s>

<s>Profesionalna karijera</s>

<s>1975 — 1977 
Ino je počeo profesionalnu karijeru 1975. godine.</s><s>Postao je prijatelj sa Sirilom Gimardom, koji je završio karijeru zbog povrede.</s><s>Gimard je preuzeo poziciju sportskog direktora u timu Gitan Kampanjolo i Ino se pridružio timu.</s><s>Prve godine je osvojio nacionalno prvenstvo na traci i za amatere i za profesionalce.</s>

<s>1976. godine, Ino je pobedio na trci Pariz—Kamebrt, gde je pokazao izuzetne hronometarske sposobnosti.</s><s>Iste godine, Lusjen van Impe je osvojio Tur de Frans za Gitan tim.</s>

<s>1977.</s><s>Ino je osvojio Gent—Vevelgem, Lijež—Bastonj—Lijež, Gran pri deset nacija, a zatim i Kriterijum Dofine, na kojem je pobedio mnoge favorite za Tur de Frans, uključujući i kasnijeg pobednika te godine, Bernara Tevnea.</s><s>Ali, po savetu Gimarda, nije učestvovao na Turu.</s>

<s>1978 — 1983 
Na početku 1978. godine, tim Gitan Kampanjolo je promenio ime u Reno Gitan.</s>

<s>Ino je osvojio Gran pri deset nacija drugu godinu zaredom, a zatim da bi se pripremio za Tur de Frans, vozio je Špansku Vueltu, pobedio je na četiri etape i osvojio je.</s><s>Pobedivši na Vuelti, Ino se osjećao spremnim za Tur de Frans, pre Tura osvojio je nacionalno prvenstvo u drumskoj vožnji.</s><s>Na Turu je vodio veliku borbu sa Jopom Zutemelkom, pobedio tri etape i osvojio Tur nakon završnog hronometra.</s>

<s>1979. godina je bila izuzetno uspešna za Inoa.</s><s>Osvojio je Điro Lombardija trku, Fleš Valon, Gran pri deset nacija, a zatim i Kriterijum Dofine, pa je na Tur de Frans došao kao veliki favorit.</s><s>Ino je osvojio Tur, pobedivši na čak sedam etapa, takođe je osvojio i klasifikaciju po poenima.</s>

<s>Na startu 1980.</s><s>Ino i Gimard su objavili da je cilj "tripla kruna", Điro d’Italija, Tur de Frans i svetsko prvenstvo, što je prethodno pošlo za rukom samo Ediju Merksu.</s><s>Pre Đira, Ino je osvojio Tur Romandije i Lijež—Bastonj—Lijež.</s><s>Inoova pobeda na Lijež—Bastonj—Liježu je ostala upamćena po tome što je pobedio sa preko 10 minuta.</s><s>Na Điru je pobedio na etapi 14 i osvojio ga.</s><s>Na Tur de Fransu nije imao sreće jer je morao da napusti trku zbog povrede u trenutku kad je bio lider.</s><s>Ino se vratio i osvojio svetsko prvenstvo.</s>

<s>1981. godine, osvojio je Pariz—Rube, Amstelovu zlatnu trku, Kriterijum Internacional i Kriterijum Dofine, a zatim je potpuno dominirao na Tur de Fransu, pobedio je na četiri etape, osvojio klasifikaciju kombinacije i osvojio svoj treći Tur, provevši 18 dana u žutoj majici.</s>

<s>1982. godine osvojio je Gran pri deset nacija i Tur Luksemburga, a zatim dolazi opet na Điro i osvaja ga drugi put u isto toliko i učešća, a pobedio je na pet etapa.</s><s>Nakon Đira, osvojio je svoj četvrti Tur, pobedivši četiri etape.</s>

<s>1983. godine osvojio je Fleš Valon.</s><s>Zbog povrede je morao da propusti Tur de Frans, a njegov timski suvozač, Loran Finjon, je uspio da ga osvoji.</s><s>Nakon što je propustio Tur, Ino je osvojio Vuelta a Espanju, gde je pobedio na dve etape.</s><s>Ino je tako došao do neverovatnog učinka, od osam voženih grand tur trka, osvojio je svih osam.</s>

<s>1984 — 1986 
Nesuglasice sa Gimarom su dovele do njihovog razdvajanja i Ino je 1984. prešao u tek formirani tim La Vila.</s><s>Osvojio je Điro Lombardija trku i Gran pri deset nacija, a zatim je vodio borbu na Turu sa aktuelnim šampionom i bivšim suvozačem, Loranom Finjonom.</s><s>Ino je pobedio prolog na prvoj etapi, ali nije imao snage u brdima i Finjon je osvojio Tur sa preko 10 minuta ispred Inoa, koji je završio drugi.</s>

<s>1985. godine, Ino se vratio po treći put na Điro i osvojio ga, pobedivši jednu etapu.</s><s>Na Turu, Ino je osvojio prolog na prvoj etapi, a zatim je pobedio i na osmoj etapi.</s><s>Velikog rivala imao je u svom timskom suvozaču, Gregu Lemondu, koji je bio pod pritiskom od strane tima da se ne bori za pobedu, već da pusti Inoa da osvoji Tur.</s><s>Tako je i bilo, Ino je osvojio svoj peti Tur de Frans, izjednačivši se sa Žakom Anketilom i Edijem Merksom.</s><s>Lemond je osvojio drugo mesto, uz obećanje Inoa da će mu pomoći da osvoji naredne godine.</s>

<s>Ino je vozio svoj zadnji Tur de Frans 1986. godine, kada je trebao da vrati uslugu Lemondu i pomogne mu da pobedi, ali nije bilo tako.</s><s>Ino je vozio dosta agresivno, pravdajući se da to radi da bi izbacio iz trke Lemondove rivale, a zapravo je i sam Lemond zaostajao.</s><s>Loran Finjon je vozio defanzivno od počrtka, a zatim je napustio Tur zbog povrede.</s><s>Na Alp du Ezu, Ino je napao, Lemond ga jurio, dostigao i prestigao, uzevši mu žutu majicu i pobedu na Turu, Ino je završio drugi, pobedio je na tri etape i osvojio je brdsku klasifikaciju.</s><s>U kasnijim izjavama, Lemond je izjavio da ga je Ino tada izdao sa svojom taktikom.</s>

<s>Kraj karijere 
Na kraju 1986. godine, Bernar Ino se povukao iz biciklizma, nakon čega je nastavio da radi kao jedan od organizatora Tur de Fransa.</s><s>Na kraju svake etape, čestita pobednicima i nosiocima majica.</s><s>Takođe je radio kao tehnički konsultant u kompaniji Luk, koja se bavila proizvodnjom pedala za bicikla.</s>

<s>U decembru 2013. objavljeno je da će Ino preuzeti ulogu pokrovitelja Britanskog tima Rali za 2014. godinu..</s><s>O rivalstvu Inoa i Lemonda na Turu 1986. snimljen je i film, koji je objavljen 22. jula 2014. godine.</s><s>Ino je vozio 12 grand tur trka, osvojio je 10, a dva puta je završio drugi na Tur de Fransu.</s><s>Na večnoj listi Gran Tur šampiona, Ino je iza Edija Merksa, koji ima 11 osvojenih gran tur trka.</s>

<s>Vidi još 
 Tur de Frans
 Điro d’Italija
 Vuelta a Espanja
 Pariz—Rube
 Lijež—Bastonj—Lijež
 Điro di Lombardija
 Fleš Valon</s>

<s>Spoljašnje veze</s>

<s>Profil na biciklističkoj arhivi
 Rezultati Bernara Inoa
 Rezultati Bernara Inoa na Tur de Fransu</s>

<s>Francuski biciklisti
Svjetski prvaci u biciklizmu
Pobjednici Tour de Francea
Pobjednici brdske klasifikacije Tour de Francea‏‎
Pobjednici bodovne klasifikacije Tour de Francea‏‎
Pobjednici Giro d'Italije
Pobjednici Vuelta a Españe</s>

