Ante Tresić-Pavičić
<s>Ante Tresić Pavičić (Vrbanj na Hvaru, 10. srpnja 1867.  – 27. listopada 1949., Split), bio je hrvatski književnik i političar, odnosno jugoslavenski diplomat.</s>

<s>Životopis 
Pučku školu završio je u rodnom mjestu, a kasnije nastavlja školovanje u Splitu, Zadru, Kotoru i Beču, gdje studij povijesti i filozofije okončava disertacijom o Leibnizovom determinizmu.</s><s>Prvu zbirku pjesama, potpisanu pseudonimom Mosorski guslar, objavljuje još kao student (Glasovi s mora Jadranskoga, 1891.) i odmah pokazuje sklonosti za oživljavanje antičkog duha.</s><s>Uslijedilo je još nekoliko zbirki poezije, od kojih su najviše pažnje privukli Sutonski soneti (1904.), dok je doživljaje s puta u SAD, kamo se otisnuo 1905., iznio u putopisu Preko Atlantika do Pacifika (1907.).</s><s>Upravo ti će putopisi postati najvrijedniji dio autorove književne ostavštine i donijeti mu epitet majstora hrvatske putopisne proze..</s>

<s>U dramskom je stvaralaštvu zaokupljen temama iz nacionalne i rimske prošlosti pa od povijesnih drama možemo izdvojiti Katarinu Zrinjsku i Ljutovida Posavskog, kao i tetralogiju Finis Reipublicae.</s><s>Također je napisao nekoliko romana (Izgubljeni ljudi, Pobjeda kreposti i Moć ljepote).</s>

<s>U rukopisu je ostao njegov deseterački povijesni ep Gvozdansko, u kojem kroz 32 pjevanja opisuje obranu istoimene utvrde od Turaka 1577. (djelo je tiskano posthumno 2000.), a izdavao je i časopise Novi viek (Zagreb, 1898.) i Jadran (Trst, 1903.).</s>

<s>Usporedno s književnom gradio je Tresić Pavičić i političku karijeru.</s><s>U ranoj fazi je bio pravaš, no nakon Prvog svjetskog rata, u kome je zbog zalaganja za jugoslavensku ideju bio zatvoren od austro-ugarskih vlasti,  postati ambasador Kraljevine SHS  u Madridu i  Washingtonu.</s><s>Poslije je pisao u Spremnosti, gdje je objavio dva teksta (povijesni tekstovi o hrvatsko-mongolskim ratovima i o opsadi i padu utvrde Gvozdanskog).</s>

<s>Dana 8. ožujka 2017.</s><s>HAZU je preuzela njegovu ostavštinu, a koja će se ubuduće nalaziti u Arhivu HAZU u Zagrebu kao Donacija gospođe Vesne Tresić Pavičić: Rukopisna književna djela i arhivsko gradivo.</s>

<s>Djela 
 Glasovi s mora jadranskoga (1891.)
 Izgubljeni ljudi (1893.)
 Nove pjesme (1894.) 
 Ljutovid Posavski (1894.)
 Po Lici i Krbavi (1895.)
 Simeon Veliki (1897.)
 Pobjeda kreposti (1898.)
 Katarina Zrinjska (1899.)
 Gjuli i sumbuli (1900.)
 Moć ljepote (1902.) 
 Valovi misli i čuvstava (1903.) 
 Sutonski soneti (1904.)
 Po Ravnim kotarima (1906.)
 Preko Atlantika do Pacifika (1907.)
 Finis reipublicae (1909.)
 Plavo cvieće (1928.)
 Gvozdansko (1940., objavljen tek 2000.)
 Sudbina izdajice</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske veze 
 ARHiNET Tresić-Pavičić Ante (fond)</s>

<s>Hrvatski pisci
Hrvatski političari
Jugoslavenski diplomati
Biografije, Hvar
Hrvatski pjesnici
Hrvatski pjesnici 19. stoljeća
Hrvatski pjesnici 20. stoljeća</s>

