Ludwig Erhard
<s>Ludwig Erhard (Fürth, Njemačka, 4. veljače, 1897 - 5. svibnja, 1977.) bio je njemački političar i kancelar Zapadne Njemačke od 1963. do 1966.</s><s>Najpoznatiji je kao jedan arhitekata ekonomske politike svog prethodnika Konrada Adenauera, a zbog čega uživa reputaciju tvorca tzv. njemačkog ekonomskog čuda.</s>

<s>Život i djelo 
Od 1913. do 1916.</s><s>Erhard je bio trgovački šegrt.</s><s>Nakon strukovnog obrazovanja radio je kao maloprodajni trgovac tekstilom u očevoj trgovini.</s>

<s>1916. godine pridružio se njemačkim vojnim snagama u Prvom svjetskom ratu kao artiljerac (topnik), borio se u Rumunjskoj i bio je opasno ozljeđen u blizini Ypresa 1918.</s><s>Erhard nije više mogao raditi kao trgovac tekstilom i počeo je studirati ekonomiju, prvo u Nürnbergu, a kasnije u Frankfurtu na Majni.</s>

<s>Tijekom njegova boravka u Frankfurtu oženio je Luise Schuster.</s><s>1925. godine nakon što je diplomirao preselio se u Fürth i postao rukovoditelj u roditeljskog tvrci.</s><s>Nakon tri godine postao je pomoćnik na institutu Institut für Wirtschaftsbeobachtung der deutschen Fertigware, da bi kasnije postao i pomoćnik direktora te iste ustanove.</s>

<s>Zahvaljujući njegovoj ozljedi nije se morao pridružiti njemačkim vojnim snagama u Drugom svjetskom ratu.</s><s>Umjesto toga radio je na zamisli posljeratnog mira, međutim zabranili su je nacisti koji su proglasili apsolutni rat.</s><s>Kao rezultat toga 1942. godine izgubio je posao, no nastavio je raditi na ideji u privatnosti.</s><s>1944. godine napisao je knjigu Kriegsfinanzierung und Schuldenkonsolidierung u kojoj je naveo da je Njemačka već izgubila rat.</s><s>Poslao je svoje mišljenje Carlu Friedrichu Goerdeleru glavnoj osobi Widerstanda (Njemačkog pokreta otpora), koji ga je kasnije preporučio svojim suradnicima.</s>

<s>Nakon rata postao je ekonomski savjetnik američke vojne uprave u Bavarskoj, što ga je učinilo ministrom ekonomije Bavarskog kabineta Wilhema Hoegnera.</s><s>Nakon što su američka i britanska uprava stvorili Bizonu (spojenu američku i bitansku okupacijsku zonu), 1947.</s><s>Erhard je postao predsjednik Sonderstelle Geld und Kredit, stručne organizacije za financijsku obnovu.</s>

<s>1948.</s><s>Bizonal Economic Council ga je izabrao za ministra ekonomije.</s><s>Godinu kasnije izabran je u parlament Zapadne Njemačke, da bi te iste godine se pridružio CDU-u i postao ministar ekonomije kabineta Konrada Adenauera.</s>

<s>Nakon Adenauerove ostavke 1963. izabran je za drugog Zapadnonjemačkog kancelara sa 279 glasova za i 180 glasova protiv.</s><s>1965. dobio je i svoj drugi mandat na mjestu Zapadnonjemačkog kancelara.</s>

<s>26. listopada 1966. raspala se koalicija FDP - CDU, nakon što su ministri koji su bili članovi FDP podnjeli ostavke.</s><s>1. prosinca 1966.</s><s>Ludwig Erhard podnio je ostavku na mjesto Zapadnonjemačkog kancelara.</s><s>Njegov nasljednik bio je Kurt Georg Kiesinger (CDU), koji je poveo veliku koaliciju (SPD - CDU).</s>

<s>Erhard se nastavio baviti politikom sve do svoje smrti 5. svibnja u Bonnu.</s><s>Pokopan je u Gmundu, gradiću u blizini Tegernseea u Bavarskoj.</s>

<s>Njemački kancelari
Njemački političari
Njemački ekonomisti
Authority control</s>

