Dial-up
<s>Dial-up je vrsta pristupa internetu pomoću telefonske linije.</s><s>Korisnik koristi modem koji je povezan sa računarom i telefonskom linijom da bi birao broj Internet provajdera prilikom koje se uspostavlja veza između modema, koji je kasnije usmeren prema internetu.</s>

<s>Britanska kompanija „Britanski Telekom“ je 1. septembra 2013. godine ukinula pristup internetu preko dial-up veze.</s>

<s>Dial-up tehnologije 
Prvi modem (MOdulator DEModulator) se pojavio 1979, i tada je počelo dial-up povezivanje na internet.</s><s>Koreni dial-up-a se mogu naći još u doba telegrafa, gde su se impulsi slali žicom tapkajući prekidač.</s><s>Glavna uloga modema je da signal dobijen iz kompjutera pretvori u analogni signal (Moduliranje) koji se kasnije može prenositi telefonskom žicom i obratno (Demoduliranje).</s>

<s>Signal prolazi kroz jednu analognu konverziju.</s><s>Zbog toga što je konverzija urađena na korisničkoj strani, protok podataka je ograničen na V.34 brzine.</s><s>Podaci koji dolaze sa pristupnog servera nemaju problema sa šumom koji bi se pojavio pri analognoj konverziju, pa tako podaci mogu biti poslati pri mnogo većim brzinama.</s><s>Dakle, korisnik može primati podatke pri v.90 brzinama ali ih može slati samo po V.34 brzinama.</s><s>Protok podataka kroz modem je sledeći:</s>

<s>Iz DTE-a (Data terminal equipment), podaci se šalju kroz UART (Universal asynchronous receiver/transmitter), koji kontroliše bufer i kontrolu protoka podataka sa računara.</s><s>Kompresovani podaci se šalju u paketima, sa označenim zaglavljem zatim se šalju do DSP-a (Digital signal processing).</s><s>Podaci zatim idu do digatalno/analognog procesora, koji šalje podatke iz RJ11 (Standardni konektor) prema telefonskoj liniji.</s><s>Prijem podataka se vrši u obrnutom redosledu.</s>

<s>Ove tehnologije se dele prema metodama i načinu na koji se koristi telefonska linija.</s>

<s>POTS (Plain Old Telephone Service) 
Telefonske linije za prenos glasa se zovu i POTS.</s><s>One su sveprisutne, poznate i lako se dobijaju.</s><s>Zvuk prenesen ovim servisom se obrađuje 8.000 puta po sekundi (koristeći 8 bita po uzorku), pri konverziji u digitalan oblik, da bi se zvuk mogao prenositi na 64 kbps kanalu.</s>

<s>Za kodiranje i dekodiranje glasa je zadužen deo opreme koji se zove CODEC.</s><s>CODEC je bio neophodan da bi omogućio kompatibilnost sa starijim analognim telefonima koji su već bili u široj upotrebi.</s>

<s>Dial-up konecije ovom metodom su ograničene brzinom od 33.600 bita po sekundi (33,6kbps) pomoću modema.</s>

<s>BRI (Basic Rate Interface) 
Namenjeno za kućnu upotrebu, ova aplikacija ISDN-a koristi iste POTS linije, ali omogućuje direktnu digitalnu konekciju sa telefonskom mrežom.</s><s>BRI interfejs ima dva B (bearer) kanala za prenos podataka, i jedan D (delta) kanal za prenos upravljačkih i signalnih informacija.</s><s>Svaki B kanal je 64k linija.</s><s>Individualni 64k kanali telefonske mreže se zovu i DS0 (digital service 0).</s>

<s>TDM (time division multiplexing) ili vremensko multipleksiranje omogućuje da se viže kanala šalju u jednoj liniji.</s>

<s>T1/E1 
T1/E1 linije su dizajnirane za poslovna okruženja.</s><s>T1 omgućava da se 24 TDM kanala šalju preko kabla sa 2 para bakarnih žica.</s><s>E1 pruža 32 kanala, od kojih je jedna predviđena za sinhronizaciju.</s>

<s>Brzina T1 linije je do 1.544 Mbps, dok je brzina E1 2.048 Mbps.</s>

<s>PRI (Primary Rate Interface) 
T1 PRI servis omogućava 23 B kanala pri 64 kbps sa cenom jednog D kanala (24. kanal) za signaliziranje poziva.</s><s>E1 PRI servis omogućava 30 kanala, ali koristi 16. kanal za ISDN signaliziranje.</s><s>PRI servis je ISDN konekcija.</s>

<s>CAS (Channel Associated Signaling) 
T1 CAS linije imaju 24 56k kanala, deo svakog kanala se koristi za signaliziranje poziva.</s><s>E1 CAS i dalje koristi samo 16. kanal za signalizaciju poziva.</s>

<s>CAS nije ISDN interfejs, dozvoljava samo analognim pozivima pristup serveru.</s>

<s>Dostupnost 
Dial-up ne zahteva nikakvu drugu infrastrukturu osim telefonske linije.</s><s>Kako su telefonske priključnice dostupne širom sveta, dial-up ostaje veoma upotrebljiv ljudima koji putuju.</s><s>Dial-up je obično jedini izbor dostupan za mnoga seoska i udaljena mesta, gde je dobijanje širokopojasne konekcije gotovo nemoguće usled male populacije i potražnje.</s><s>Ponekad je dial-up pristup alternativa za ljude koji imaju ograničen budžet, međutim širokopojasni pristup internetu sada postaje sve dostupniji i jeftiniji.</s>

<s>Dial-up-u je potrebno vreme kako bi uspostavio konekciju (u zavisnosti od lokacije ovo može potrajati od nekoliko sekundi do nekoliko minuta).</s><s>Ovo uspostavljanje veze koristi telefonske impulse, što znači da se svaki impuls dodatno naplaćuje.</s>

<s>Dial-up pristup je privremena konekcija, zbog toga što će konekcija biti prekinuta ili od strane kosrisnika ili internet provajdera.</s><s>Internet provajderi često stavljaju vremenska ograničenja na konekcije da bi sprečili zagušenje mreže, i prekinuće konekciju prema korisniku zahtevajući od njega da ponovo uspostavi vezu.</s>

<s>Performanse 
Moderni dial-up modemi tipično imaju maksimalnu teorijsku brzinu od 56 kilobita po sekundi (pri korišćenju V.90 ili V.92 protokola), međutim u većini slučajeva je 40-50 kbit/s realna brzina.</s><s>Faktori kao šum telefonske linije kao i kvalitet samog modema igraju važnu ulogu u odlučivanju brzine.</s><s>Neke konekcije mogu biti i spore oko 20 kbit/s u situacijama gde se telefonska linija često koristi, kao na primer u hotelu.</s>

<s>Dial-up konekcije obično imaju veliko zakašnjenje (latency) koje može ići i do 400 ms ili gore, što može učiniti igranje online igrica jako teškim, ako ne i nemogućim.</s>

<s>Korišćenje kompresije podataka da bi se prevazišlo 56k 
Današnji V.42, V.42bis standardi omogućavaju modemu da prenosi podatke brže nego što bi to osnovna brzina dozvolila.</s><s>Na primer, 53,3 kbit/s konekcija sa V.44 može da prenese 53,3*6 == 320 kbit/s čistog teksta.</s><s>Postoji jedan problem, kompresija postaje bolja i lošija tokom vremena zbog smetnji na liniji, ili zbog prenosa već kompresovanih podataka (ZIP fajlovi, JPEG slike, MP3 audio, MPEG video).</s><s>U jednom trenutku će modem prenositi podatke brzinom približnom 50 kbit/s, nekompresovane fajlove pri 160 kbit/s, ili čist tekst pri 320 kbit/s, ili bilo kojom brzinom između ovih.</s><s>U ovakvim situacijama se koristi memorija modema, buffer, da bi sačuvao podatke dok se kompresuju i šalju telefonskom linijom.</s>

<s>Reference</s>

<s>Telekomunikacije</s>

