Andreas Papandreu
<s>Anreas Papandreu (, 5. februar 1919. – 23. jun 1996) bio je grčki ekonomista, akademik i političar i dominantna figura u grčkoj politici.</s><s>Sin Jorgosa Papandrea, Andreas je akademsko znanje stekao na Harvardu.</s><s>U dva mandata bio je i premijer Grčke (21. oktobar 1981 - 2. jul 1989 i 13. oktobar 1993 - 17. januar 1996).</s>

<s>Njegovo preuzimanje moći 1981. uticalo je na tok grčke političke istorije, završavajući skoro 50 godina dug sistem vlasti u kome dominiraju konzervativne sile; dostignuća njegovih uzastopnih vlada uključuju zvanično priznanje grčkog otpora protiv Sila Osovine, osnivanja Nacionalnog zdravstvenog sistema i Vrhovnog saveta za personalnu selekciju (ASEP), usvajanje zakona koji je znatno poboljšao prava radnika.</s>

<s>Rani život i karijera 
Andreas je rođen na ostrvu Hios, kao sin Sofije Minejko i vodećeg grčkog liberaliste Jorgosa Papandrea.</s><s>Njegov deda po majci bio Poljak po rođenju, javna ličnost, Zigmunt Minejko, a baka po majci je bila Grkinja.</s><s>Pre univerziteta, on je pohađao Atina Koledž, vodeću privatnu školu u Grčkoj.</s><s>Išao je na Nacionalni i Kapodistrijski univerzitet u Atini od 1937 do 1938, kada je, tokom fašističke diktature Metaksasa, bio uhapšen zbog navodnog trockizma.</s><s>Nakon predstavljanja od strane njegovog oca, bilo mu je dozvoljeno da ode u SAD.</s>

<s>Godine 1943.</s><s>Andreas je stekao doktorat iz ekonomije na Harvardu.</s><s>Odmah nakon doktoriranja pridružio se američkim ratnim naporima i dobrovoljno se pridružio američkoj mornarici, služeći kao ispitivač modela za popravku ratnih brodova i kao bolničar u Bethesda Naval Hospital za ratne ranjenike postavši tako američki građanin.</s><s>Vratio se na Harvard 1946. godine i radio kao predavač i vanredni profesor do 1947.</s><s>Onda je on održao profesure na Univerzitetu u Minesoti, Kaliforniji, Berkliju (gde je on bio predsednik odeljenja za ekonomiju), Stokholmskom univerzitetu i Jork univerzitetu u Torontu.</s><s>1948, od je ušao u vezu sa studentom novinarstva na Univerzitetu u Minesoti, Margaret Čant.</s><s>Nakon što se Čant razvela, i nakon svog razvoda od Kristine Razije, njegove prve žene, Papandreu i Čant su se venčali 1951.</s><s>Imali su tri sina i ćerku.</s><s>Papandreu je takođe imao sa švedskom glumicom i TV voditeljkom, Ragnom Niblom, vanbračnu ćerku, Emiliju Niblom, koja je rođena 1969. u Švedskoj.</s>

<s>Politička karijera</s>

<s>Papandreu se vratio u Grčku 1959, gde je predvodio ekonomski istraživački razvojni program, na poziv premijera Konstantinosa Karamanlisa.</s><s>Godine 1960. izabran je za predsednika Upravnog odbora i generalnog direktora Atinskog ekonomskog istraživačkog centra i savetnika Grčke banke.</s><s>1963, njegov otac, Jorgos Papandreu, predsednik sopstvene partije, postao je premijer Grčke.</s><s>Andreas je postao njegov glavni ekonomski savetnik.</s><s>On se odrekao američkog državljanstva i izabran je u grčkom parlamentu na grčkim zakonodavnim izborima 1964. godine.</s><s>Odmah nakon toga postao je ministar u prvom ministarstvu države (u stvari, pomoćnik premijera).</s>

<s>Papandreu je imao neutralan stav o Hladnom ratu i poželeo da Grčka bude nezavisna od SAD.</s><s>Takođe je kritikovao masovno prisustvo američke vojske i inteligencije u Grčkoj i tražio da se uklone vojne starešine sa anti-demokratskim tendencijama iz grčke vojske.</s>

<s>Godine 1965, dok je Aspida zavera u okviru Helenske armije bila pod istragom, navodno od strane političke opozicije da je uključen Andreas lično, Jorgos Papandreas je prebacio loptu na ministra odbrane i naterao ga da to preuzme na sebe.</s><s>Konstantin II Grčki je odbio da prihvati ovaj potez i u suštini primorao Jorgosa Papandrea na ostavku.</s><s>Grčka je tada ušla u period polarizacije i nestabilnosti, koji se završio državnim udarom 21. aprila 1967. godine.</s>

<s>Kada su grčki pukovnici, predvođeni Jorgosom Papadopulosom preuzeli vlast u aprilu 1967, Andreas je bio zatvoren.</s><s>Gust Avrakotos, visoko rangirani oficir CIA-e u Grčkoj, koji je bio blizu pukovnika koji su vodili puč, savetovao ih je da pucaju na njih, jer će se oni vratiti da ih progone.</s><s>Njegov otac, Jorgos Papandreu, bio je stavljen u kućni pritvor.</s><s>Jorgos, već u poznim godinama, umro je 1968. godine.</s><s>Pod velikim pritiskom američkih akademika i intelektualaca, kao što je Džon Kenet Galbrajt, Andreasov prijatelj od harvardskih dana, vojni režim je uslovno pustio Andreasa da napusti zemlju.</s><s>Papandreu se tada preselio u Švedsku sa svojom suprugom, četvoro dece i majkom.</s><s>Tamo je prihvatio posao na Stokholmskom univerzitetu.</s><s>U Parizu, dok je bio u izgnanstvu, formirao je anti-diktatorsku organizaciju, Panhelenski oslobodilački pokret (PAK) i obišao svet u cilju okupljanja opozicije grčkog vojnog režima.</s><s>Uprkos svom bivšem američkom državljanstvu i karijeri u SAD, Papandreu je optužio CIA-u kao odgovornu za državni udar i sve više je bio kritički nastrojen prema Saveznoj vladi SAD.</s><s>U ranim 70-im godinama, tokom druge faze diktature u Grčkoj, uporedo sa većinom vodećih grčkih političara, u izgnanstvu ili u Grčkoj, suprotstavio se pokušajem političke normalizacije Jorgos Papadopulos.</s><s>6. avgusta 1974, Andreas Papandreu je sazvao vanrednu sednicu Nacionalnog kongresa PAK-a u Vinterturu, kada je odlučen raspad pokreta, i to je bilo javno objavljeno.</s>

<s>Papandreu se vratio u Grčku posle pada hunte 1974, tokom metapolitefsija, i formirao novu radikalnu stranku, Panhelenski socijalistički pokret (PASOK).</s><s>Većina njegovih saveznika iz PAK-a, kao i pripadnici drugih anti-diktatorskih grupa, kao što je Demokratska odbrana, pridružile su se novoj partiji.</s>

<s>“Promena” 
Na grčkim zakonodavnim izborima 1981. godine PASOK je odnela ubedljivu pobedu nad konzervativnom Novom demokratskom partijom i Papandreu je postao prvi socijalistički premijer Grčke.</s><s>Glavni slogan partije bio je Allagi (promena).</s>

<s>U službi, Papandreu je odustao od mnogo svojih predizbornih obećanja i imao konvencionalniji pristup.</s><s>Grčka nije izašla iz NATO-a, američkim trupama i vojnim bazama nije naređeno da napuste Grčku, grčko članstvo u Evropskoj ekonomskoj uniji je nastavljeno, uglavnom zbog toga što se Papandreu pokazao veoma sposobnim da obezbedi novčanu pomoć za Grčku.</s><s>U domaćim poslovima, Papandreova vlada je odmah sprovela masovni program redistribucije bogatstva od dana stupanja na dužnost da bi povećala dostupnost prava na naknadu pomoći za nezaposlene i slabo plaćene radnike.</s><s>Penzije, zajedno sa prosečnim platama i minimalnim zaradama, povećane su i napravljene su promene u zakonu o radu.</s><s>Uticaj PASOK-ove vlade na socijalnu i ekonomsku politiku bio je takav da je 1988.godine procenjeno da dve trećine od ukupnog smanjenja nejednakosti u periodu između 1974. i 1982. godine, desilo se samo u periodu između 1981. i 1982. godine.</s>

<s>Tokom tog vremena službe, Papandreova vlada je sprovela sveobuhvatnu reformu socijalne politike uvođenjem državu u blagostanje, značajno je proširila mere zaštite, proširila pokrivenost zdravstvene zaštite (“Nacionalni zdravstveni sistem” je bio pokrenut, što je modernu medicinu omogućilo i u ruralnim oblastima po prvi put), promovisala državni subvencionisani turizam za porodice sa niskim primanjima i finansiranje socijalnih ustanova za starije osobe.</s><s>Seoska područja su imala koristi od poboljšanih državnih službi, prava i prihodi nisko plaćenih osoba su znatno povećani i izbeglicama građanskog rata, koje su živele u inostranstvu, bilo je dozvoljeno da se vrate nekažnjeno.</s>

<s>Papanreov imidž i uticaj na popularnu kulturu 
I pristalice i protivnici obraćali su mu se ličnim imenom, Andreas, što je jedinstvena situacija u grčkoj političkoj istoriji i dokaz njegove harizme i popularnosti.</s><s>Andreas je bio poznat zbog nošenja svog poslovnog odela - rolke, umesto tradicionalne bele košulje i kravate.</s><s>On je na taj način stvorio veliku modu, uglavnom, ali ne isključivo, među svojim pristalicama.</s><s>Njegovo prvo pojavljivanje u grčkom parlamentu sa crnom rolkom umesto košulje i kravate izazvalo je masovnu pometnju u konzervativnoj štampi, koja je to smatrala za nepoštovanje parlamenta; međutim, cela stvar je samo doprinela njegovoj popularnosti.</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura</s>

<s>Spoljašnje veze</s>

<s>Fondacija “Andreas Papandreu”</s>

<s>Premijeri Grčke
Grčki političari
Biografije, Hios</s>

