Krste Petkov Misirkov
<s>Krste Petkov Misirkov (1874, Postol - 1926, Sofija) bio je filolog, književnik, istoričar, etnograf, publicista i kolekcionar.</s>

<s>Život i karijera 
Krste Misirkov rođen je 18. novembra 1874. godine u selu Postol, u Egejskoj Makedoniji.</s><s>Selo se nalazi u blizini drevnog makedonskog glavnog grada Pela.</s>

<s>Obrazovanje 
Šest razreda osnovne škole završio u ​​rodnom mestu.</s><s>Školu je pohađao na grčkom jeziku.</s><s>Loše materijalna situacija u porodici onemogućilao mu je da odmah nastavi školovanje.</s><s>Nakon nekoliko godina pauze, dobio je stipendiju od srpskog udruženja „Sveti Sava“.</s><s>Stipendija koju je dobio nije bila dobro prihvaćena jer se smatralo da se na ovaj narčin reklamira Srbija, kao što je to bio slučaj Grčkom i Bugarskom u Makedoniji.</s>

<s>Neko vreme primao je stipendiju sve dok nije shvatio da je počela da se koristi u političke svrhe.</s><s>Izraženost politike kroz aktivnosti udruženja „Sveti Sava“, videla se u neredima koji pokrenuli makedonski naučnici.</s><s>Zbog neslaganja sa neistomišljenicima, pobegao je iz Beograda u Sofiju.</s>

<s>U Bugarskoj se situacija ništa nije razlikovala u odnosu na Srbiju.</s><s>Kako bi nastavio svoje obrazovanje u Sofiji, bio je primoran da nauči da čita i piše na bugarskom jeziku, što je odbio.</s><s>Ponovo je pobegao u Srbiju pokušavši da završi treći razred gimnazije.</s><s>Nije uspeo u svojo nameri.</s><s>Upisao je prvu godinu teološke škole u Beogradu.</s><s>Škola je bila specifična.</s><s>Cilj je bio da se makedonski studenti pripreme za sveštenike i učitelje koji će kasnije biti u Makedoniji širiti priču o Srbiji.</s>

<s>Makedonski studenti izrazili su svoje nezadovoljstvo i pobunili se.</s><s>Nakon pobune, škola je bila zatvorena a makedonski studenti su bili poslati u unutrašnjost Srbije.</s><s>Tako se došao u Šabac, gde je završio četvrti razred gimnazije.</s>

<s>Nakon završene srednje škole, odlučio je da upiše i drugu srednju školu u Beogradu.</s><s>Učiteljsku školu završio je 1895. godine.</s>

<s>Karijera</s>

<s>Nakon završetka škole, dobio je kancelariju u Prištini.</s><s>Umesto da se pojavi na radnom mestu, tajno se preselio u Odesu.</s>

<s>Završena škola nije mu bila priznata u Turskoj.</s><s>Bio je primoran da napiše seminarski rad o bogosloviji rodnog sela.</s><s>Dve godine studirao je Medicinski fakultet.</s><s>U studentskom okruženju, postao je veoma aktivan.</s><s>Pisao je eseje, istorijsku etnografiju Balkanskog poluostrva koji je objavljena u časopisu „Živa antika“.</s>

<s>Usred najveće bitke za prevlast u Makedoniji, vratio se iz Turske u Makedoniju, u rodno selo.</s><s>Upoznao se sa makedonskim revolucionarnim pokretom i istovremeno prikupio bogat folklorni, etnografski i topografski materijal, koji je kasnije objavio u svom časopisu „Vardar“.</s>

<s>Potom odlazi u Petrograd gde postaje član bugarskog društva studenata.</s><s>Zajedno sa nekolicinom istomišljenika, osnovao je Tajni makedonsko-jedrenski komitet.</s><s>Međutim, ruska vlada, zatvorila je Univerzitet u Petrogradu u pred-revolucionarnom periodu.</s><s>Zbog novonastale situacije i lošeg zdravstvenog stanja, opet odlazi u Odesu.</s>

<s>Delo 
Istraživao je popularnost Marka Kraljevića, što je poslužilo za njegov diplomski rad.</s><s>Godine 1902., završio je fakultet u Petrogradu.</s>

<s>Iste godine osnovao je makedonsko studento društvo u Petrogradu.</s><s>Godinu dana kasnije, makedonsko studensko društvo je preimenovano i od tada je delovalo kao društvo makedonskih naučnika i književnika - „Sveti Kliment“.</s><s>Članovi ovog društva pokrenuli su inicijativu da svoje zahteve proslede najpre ruskoj vladi a kasnije i vladama drugih evropskih zemalja.</s><s>Zahtevi su se zasnivali na priznavanju prava makedonskog naroda da bude nezavisan i makedonski književni jezik bude zvanično priznat.</s><s>Zahtevali su i vraćanje Ohridske arhiepiskopije.</s>

<s>Krste Petkov postao je saradnik naučniku Petru Lavrovu.</s><s>Žrtvovao je svoju univerzitetsku karijeru, napustio Petrograd i preselio se u Bitolj.</s><s>U Bitolju je radio kao profesor u srednjoj školi.</s><s>U Bitolj dolazi Ruski konzul, Aleksandar Rostkovski, koji nije imao podršku svoje vlade.</s><s>Turske vlasti u avgustu 1903. godine, iscenirale su i optužili ga za ubistvo konzula, zbog čega je on ponovo morao da ode u Rusiju.</s>

<s>Rusija je razvijala razne aktivnosti, pre svega novinarsku.</s><s>Prevodio je knjige i udžbenike na makedonski jezik i zalagao se za otvaranje makedonske škole.</s><s>Pripremio je prvo izdanje svog časopisa za štampu ali nije imao dovoljno sredstava da podigne štampani materijal.</s><s>Prvi i ujedno i jedan broj časopisa sadrži vredan materijal napisan u makedonskom jeziku.</s><s>U časopisu je opisao makedonski jazik i makedonsku naciju uopšteno.</s><s>Pored časopisa „Vardar“, koji je štampan u 1905. godine (ali ne u prodaje), bio je uključen u rad istorijskog i filološkog društvo.</s>

<s>Tokom Prvog svetskog rata bio je vojni dopisnik prednji za južni deo Makedonije.</s><s>U Drugom balkanskom ratu odlazi Kišinjev gde se vraća da radi kao profesor.</s><s>Tokom 1913. makedonska kolonija u Petrogradu počela je da izdaje časopis i on odmah uspostavlja kontakte sa kolonijom koja je bila u bliskoj saradnji sa ljudima koji su radili u časopisu.</s><s>Radove je objavljivao pod svojim imenom i pod pseudonimom K. Pelski.</s>

<s>Poslednje nedelje života</s>

<s>Prema memoarima njegove supruge Ketrin, šest nedelja lečen je bez tačne dijagnoze.</s><s>Pretpostavljalo se da je bio oboleo od meningitisa ili encefalitisa.</s>

<s>Nakon šest nedelja jakog bola i povremenih nesvestica, umro je u bolnici 26. jula 1926. godine.</s>

<s>Kasnije je utvrđeno da je umrlo od tumora na mozgu.</s><s>Mrtav, ceo dan leži u krevetu pored njega samo njegova žena.</s><s>Nije bilo nikoga ko bi ga sahranio.</s><s>Njegova supruga nije imala para za sahranu.</s><s>Bolnica je ponudila da telo ostave na obdukciju, ali Ketrin i sin Sergej su to odbili.</s>

<s>Sahranjen je na groblju u Sofiji, mestu za sirotinju, gde je sahranjeno samo desetak ljudi.</s>

<s>Bibliografija 
 Predgovor
 Ono što smo uradili i šta treba da radimo u budućnosti?</s><s>Da li Makedonci treba da imaju nacionalne naučne i literana prijateljstva?</s><s>Nacionalni separatizam: koliko je razvijen i kako će se razvijati u budućnosti.</s><s>Mogi li Makedonija da ima svoju etnografsku i političku jedinicu?</s><s>Nekoliko reči o makedonskom književnom jaziku.</s>

<s>Probugarska dela:
 „Napomene o južnoslovenskoj filologiji i istoriji“ 1907. godina 
 „Inteligencija u Makedoniji“ - 1912. godina
 „Naš nacionalni ep i Makedonija“ - 1919. godina</s>

<s>U ostvarivanju ideje o posebnom makedonskom jaziku, objavio je knjigu - „O makedonskih stvarima“ (Sofija, 1903).</s><s>Knjiga predsatvlja političku analizu položaja makedonskog naroda i nacrt programa za makedonski nacionalni pokret.</s><s>Istovremeno, ona otkriva politiku susednih zemalja protiv makedonskog naroda, jezika, kulture i etničkog identiteta.</s>

<s>Reference</s>

<s>Spoljašnje veze</s>

<s>Bugarski pisci
Makedonski pisci</s>

