Hidrodinamika
<s>Hidrodinamika je grana hidromehanike (mehanike fluida) koja se bavi zakonima gibanja tekućina i pojavama uzrokovanima uzajamnim djelovanjem struje tekućine i tijela koje graniči s tekućinom u gibanju.</s><s>Hidrodinamika je dakle znanost koja proučava gibanje tekućina zajedno s uzrocima zbog kojih gibanje nastaje, to jest sila koje djeluju na tekućinu.</s><s>Hidrodinamika proučava ovisnost tih sila i kretanja nastalog pod djelovanjem tih sila.</s><s>Čestica tekućine u hidrodinamici nije atom ili molekula od kojih se stvarno tekućina sastoji već mali termodinamički sustav konačnih dimenzija u kojem se nalazi dovoljno velik  broj atoma ili molekula.</s><s>Hidrodinamika opisuje tekućinu kao skup malih termodinamičkih sustava u ravnotežnom stanju, koji su u međusobnom kontaktu te mogu razmjenjivati čestice, energiju i drugo.</s>

<s>Povijest hidrodinamike 
Prvi značajniji zakoni hidrodinamike potječu iz 17. stoljeća, kada su E. Torricelli i I. Newton postavili zakon o istjecanju tekućine.</s><s>Osnove klasične teorijske hidrodinamike postavljene su u 18. stoljeću zakonima o gibanju idealne tekućine Daniela Bernoullija (1738.), Leonharda Eulera (1775.) i Josepha Louisa Lagrangea (1787.).</s><s>Iz istoga razdoblja potječe i zakon o udaru tekućine Jeana Charlesa de Borde.</s><s>Teorija gibanja idealne tekućine nije imala većega značenja za rješavanje praktičnih problema, ali je poslužila kao osnova mnogim zakonima o ponašanju realne tekućine na primjer Stokesov zakon te Darev-Weisbachov i Hagen-Poisenillov zakon gubitka energije pri strujanju vode kroz cijevi.</s><s>Osborne Reynolds prvi je sustavno istražio laminarno i turbulentno strujanje viskozne tekućine (1883. – 1889.) i dao jednadžbe turbulentnoga strujanja.</s><s>William John Macquorn Rankine i William Froude, baveći se hidrodinamičkim problemima kretanja broda, otkrili su zakone koji su omogućili znanstveni prilaz rješavanju oblika brodskoga trupa.</s><s>Hermann von Helmholtz postavio je osnove zakona vrtložnoga strujanja tekućina oko uronjenoga tijela (1858.), na osnovi čega je ruski matematičar i inženjer Nikolaj Jegorovič Žukovski (1906.) razvio teoriju koja je omogućila egzaktan proračun profila brodskih i zrakoplovnih propelera, zrakoplovnih krila i podvodnih tijela.</s><s>Ludwig Prandtl postavio je teoriju graničnoga sloja (1904.), koja omogućuje jasniji uvid u otpor trenja tijela uronjenog u struju tekućine.</s>

<s>Zahvaljujući mnogobrojnim analitičkim i eksperimentalnim istraživanjima u prvoj polovici 20. stoljeću danas je postignut napredak u primjeni zakona hidrodinamike pri rješavanju složenih praktičnih problema vodovodnih uređaja i hidrauličnih energetskih sustava te problema otpora, propulzije i ponašanja brodova.</s><s>Brzi razvoj u 20. stoljeću hidrodinamika velikim dijelom duguje i istraživanjima na području aerodinamike, jer pri brzinama manjima od brzine zvuka vrijede isti zakoni za gibanje tekućina i plinova.</s><s>Danas je moguće svaku zamišljenu konstrukciju (na primjer broda) prvo provjeriti na računalnome modelu, a potom, u slučaju dobroga rezultata, na modelu u bazenu, što umanjuje troškove ispitivanja.</s>

<s>Sile 
Sile se u hidrodinamici mogu podjeliti na: 
 volumenske (vanjske) – koje su rezultat mase na koju djeluju i od koje potječu.</s><s>Djeluju unutar volumena na svaki dio njegove mase.</s><s>Rezultat položaja mase u polju sila (integracija preko volumena),
 površinske (unutarnje) – koje su rezultat kontakta između pojedinih materijalnih čestica međusobno, te djelovanja čestica i podloge (stijenke) –integracija preko površine
Suma svih sila ako je promatrana kapljevina u stanju dinamičke ravnoteže  biti jednaka nuli, to jest FG +FI +FN +FT =ΣFi =0.</s>

<s>Volumenske sile 
1. Sila težine se javlja zbog djelovanja sile teže:
FG = -∫ρgdV</s>

<s>2. Sila inercije je akceleracijsko djelovanje sile sadržano u inercijskoj reakciji tvari na koju sila djeluje:
m dv/dt =ma=ΣFi =FI</s>

<s>Površinske sile 
1. Sila tlaka je rezultat djelovanja kapljevine na promatrane presječne površine:
FN = -∫pdA</s>

<s>2. Posmična sila je rezultat trenja kapljevine i stijenke:
FT = ∫τdA</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske poveznice 
 hidrodinamika broda.</s><s>Hrvatska tehnička enciklopedija - portal hrvatske tehničke baštine</s>

<s>Mehanika fluida</s>

