Incident na mostu Marka Pola
<s>Incident kod mosta Marka Pola (kineski 盧溝橋事變; također poznat i kao 七七事變, 七七盧溝橋事變 odnosno kao Lugou qiao incident, prema kineskom imenu mosta) obično se smatra početkom Drugog japansko-kineskog rata.</s><s>Na mostu preko rijeke Jongding, 15 km od središta Pekinga, 7. srpnja dolazi do incidenta između japanskih i kineskih vojnika koji prelazi u oružani sukob.</s>

<s>Nazivi incidenta
Bitka je poznata pod raznim imenima:
 na Zapadu:
 Incident na mostu Marka Pola
 Bitka na mostu Lugou 
 u Kini:
 Incident od 7. srpnja (七七事變/七七事变 pinyin: Qīqī Shìbiàn)
 Incident na mostu Lugou (盧溝橋事變/卢沟桥事变 Lúgōuqiáo Shìbiàn)
 7-7 Lugouqiao (七七盧溝橋事變/七七卢沟桥事变 Qīqī Lúgōuqiáo Shìbiàn)
 u Japanu:
 Incident na Rokoko mostu(盧溝橋事件 Rokōkyō Jiken)</s>

<s>Povod
Napetosti između Japana i Kine počele su još s Japanskom invazijom na Mandžuriju 1931. i nakon invazije uspostavljanjem nominalno nezavisne države Mandžukuo na čije čelo su kao suverena postavili Pu Jia,  zadnjeg monarha dinastije Ćing.</s><s>Idućih godina Japan je nastavio osvajanje ili anektiranje i drugih područja, tako da je početkom 1937. godine kontrolirao pordučja sjeverno, istočno i zapadno od Pekinga.</s><s>Most Marka Pola, smješten jugozapadno od Pekinga pored zidina Vanpinga (宛平鎮), bio je kontrolna postaja željezničke pruge Peking - Vuhan, jedine veze između Pekinga i južnih dijelova Kine koje je kontrolirao Čang Kai-šek.</s><s>Početkom 1937. godine Japanci su tražili od Kineza da napuste Vanping i most uz obrazloženje da im je područje potrebno za gradnju aerodroma.</s><s>Kinezi su to odbili, jer bi japanska kontrola Vanpinga i mosta Marko Polo u potpunosti izolirala Peking od područja na jugu koja je kontrolirao Kuomintang</s>

<s>Tijek
Direktan uzrok incidenta bio je da se jedan japanski vojnik, nakon noćnih vježbi kakve nigdje drugdje nisu održavane osim ovdje, nije vratio u garnizon.</s><s>Kvantunška armija, inače odgovorna za brojne druge incidente, optužila je Kineze da ga drže zatvorenim u garnizonskom dijelu Vanpinga i zahtijevala ulaz u garnizon prijeteći, da će si vojnim sredstvima izboriti ulaz.</s><s>Kineska komanda je to odbila.</s>

<s>Obje strane uzajamno su se optuživale da su počele s napadom.</s><s>No ostaje činjenica da su Japanci vojnom silom izborili ulaz.</s><s>Japanci su prema svom ultimatumu u ponoć 8. srpnja otvorili artiljerijsku vatru i krenuli s tenkovima preko  mosta.</s><s>Uz pomoć pristiglog pojačanja, Kinezi su sljedeći dan uspjeli vratiti čitav most, na što je japanska strana ponudila pregovore.</s>

<s>Dva dana kasnije, nestali vojnik se vratio, a Japanci su o tome obavijestili Kineze.</s><s>Kinezi su pretpostavili, da se time akcija može smatrati završenom.</s><s>Japanci su obećali, da neće napadati Peking i Tianđin, ako Kuomintang preuzme sljedeće obaveze:
 Kuomintang mora obuzdati sve protujapanske pokrete i organizacije;
 Kuomintang mora preuzeti punu odgovornost za ovaj incident i
 Song Džejuan, zapovjednik 29. armije koja je branila ovo područje, mora se odobno ispričati.</s><s>General Džang Dzidzong koji je pregovarao bio je spreman prihvatiti prve dvije točke, no nije htio odlučivati u Songovo ime te je napustio pregovore.</s><s>Nakon toga, Japan pokreće napad na Peking (bitka za Peking i Tianđin) čemu se Kinezi nisu mogli oduprijeti.</s><s>29. srpnja se predaje Peking, a dan kasnije i Tianđin.</s>

<s>Posljedice</s>

<s>Japanci su nastavili napredovanje sa sjevera i juga u Kinu, a Nacionalna vlada pod Čang Kai-šekom 7. kolovoza objavljuje Japanu rat.</s>

<s>Nije isključeno, da je incident bio provokacija, no općenito se smatra da nije.</s><s>Prema mišljenju povjesničara, bilo je samo pitanje vremena da se dogodi nešto slično jer su na tom području bile stacionirane i japanska i kineska vojska.</s>

<s>Na mjestu incidenta postavljen je muzej.</s>

<s>Izvori</s>

<s>1937
Drugi kinesko-japanski rat</s>

