Apotekar
<s>Apotekar ili farmaceut je zdravstveni radnik koji poseduje naročito znanje i stručnost o lekovima i medicinskim sredstvima, i koji u okviru farmaceutske zdravstvene zaštite obavlja različite poslove u distribuciji i izradi lekova u cilju obezbeđivanja optimalnih rezultata lečenja pacijenata.</s><s>Za razliku od apotekara, apotekarski tehničari i strukovni farmaceutski tehničari: farmaceutsku zdravstvenu delatnost u apotekama mogu obavljati samo u prisustvu apotekara (diplomiranog farmaceuta).</s>

<s>Apotekar može posedovati sopstvenu apoteku i u njoj kao privatni preduzetnik može radi, ili svoje radne aktivnosti može obavljati u javnoj apoteci (primarna zdravstvena zaštita) ili u bolničkoj apoteci (sekundarna i tercijarna zdravstvena zazaštita).</s>

<s>Osnovni pojmovi 
Farmaceutska zdravstvena zaštita 
Najčešće korišćena definicija farmaceutske zdravstvene zaštite je Heplerova i ona glasi:</s>

<s>Zato je veoma važno da apotekar bude adekvatno edukovan kako bi ispunio zahteve koje društvo, s razlogom, očekuje od njega kada je u pitanju pružanje farmaceutske zdravstvene zaštite.</s>

<s>Apoteka
Apoteka je po definiciji; zdravstvena ustanova koja nabavlja i ispituje lekove i sanitetski materijal, i njima snabdeva stanovništvo.</s><s>U nekim apotekama se i izrađuju i testiraju lekovi.</s>

<s>Apoteka je radno mesto većine apotekara.</s><s>U apotekama oni pored uloge zdravstvenog radnika, imaju i ulogu prodavca, u čemu se ogleda dihotomija apotekarske struke.</s>

<s>Apoteka se sastoji od dela za prodaju, skladištenje i izradu magistralnih lekova, a danas sve češće imaju i poseban deo za konsultaciju sa pacijentima.</s>

<s>U apoteci mora biti prisutan diplomirani farmaceut tokom čitavog radnog vremena.</s><s>U nekim zemljama i vlasnik apoteke mora biti farmaceut, dok u zemljama gde ovo nije slučaj apotekarska odeljenja imaju i supermarketi i ostali oblici maloprodaje.</s>

<s>Apoteke u sklopu bolnica značajno se razlikuju od javnih apoteka.</s><s>Dok apotekari u javnim apotekama imaju više problema oko organizacije posla i odnosa sa kupcima/pacijentima, dotle apotekari u bolničkim apotekama imaju kompleksnije zadatke koji se odnose na specifične lekove za kliničko lečenje.</s>

<s>Zbog složenosti lekova u bolničkom lečenju, uključujući posebne indikacije, efektivnost, režim doziranja, interakcije, i odnos pacijenta prema lečenju, mnogi apotekari završavaju specijalističke studije da bi radili kao bolnički farmaceuti.</s>

<s>Bolničke apoteke se po pravilu nalaze u okviru bolnica, i skladište veće količine lekova (specifičnije lekove) nego javne apoteke.</s><s>Bolnički apotekari i farmaceutski tehničari izrađuju sterilne farmaceutske oblike, uključujći preparate za totalnu parenteralnu ishranu, i druge preparate za intravensku primenu.</s><s>Ovaj proces pored stručnog osoblja zahteva i adekvatne uslove i obezbeđenje kvaliteta.</s><s>Zbog toga neke bolnice imaju posebne ugovore sa specijalizovanim kompanijama koje ispunjavaju sva tri navedena uslova.</s>

<s>Istorijat 
Prvi počeci apotekarstva kao samostalne profesije javljaju se u gradovima Mediterana pod uticajem Salernske medicinske škole, najpoznatije škole srednjeg veka za obrazovanje lekara i apotekara.</s>

<s>Na osnovu medicisnkih odredbi Rodžera II iz 1140. i pod uticajem arapske medicine, sicilijanski kralj i Sveti Rimski Car Fridrih II Hohenstaufen, doneo je svoje Konstitucije  (odredbe, ili edikt kojima je uredio celokupnu zdravstvenu službu u državi).</s>

<s>Konstitucije (III) Fridriha II - (), donete u periodu između 1231 - 1240. godine izvršile su velike promene u zakonodavstvu Srednjeg veka upošte, a obuhvatale su i deo koji se odnosi na zdravstveno zakonodavstvo o razdvajanju medicine od farmacije.</s><s>Ovaj deo Fridrihovih konstitucija, poznat pod nazivom Sicilijanski edikt (IV), formalno je odvojio profesiju lečenja i i profesiju pripremanja lekova.</s><s>Ovaj deo konstitucije sastavio je nastavnički kolegijum Salernske medicinske škole, i u literaturi je poznate pod nazivom Salernski edikt.</s>

<s>Uvođenjem medicinskih odredbi 1240. medicinu i farmaciju razdvojilo je u dve zasebne grane, koje će se dalje razvijati i granati samostalno.</s><s>Tako istorijski gledano, apotekarstvo po prvi put dobija svoj zakonski oblik, a apotekar u javnom životu zauzima mesto sa tačno određenim funkcijama i delokrugom rada.</s><s>Iako se uz početku ovaj sistem primenjivao samo u Fridrihovom Kraljevstvu dveju Sicilije, a ne i u germanskim delovima Svetog Rimskog Carstva, Salernski edikt je uspostavio model koji je nešto kasnije postao značajan za apotekarstvo širom Evrope, sa izuzetkom Britanskih ostrva, što je omogućilo i uvođenje pojedinih medicinskih statuta u susedne gradove južne Francuske i severne Italije.</s>

<s>Obaveze apotekara  
 Kako apotekar poseduje naročito znanje i stručnost o lekovima i medicinskim sredstvima, od njega se očekuje da primeni svoje znanje i stručnost za dobrobit svojih pacijenata i obezbedi farmaceutske proizvode koji su neškodljivi, delotvorni i odgovarajućeg kvaliteta, a koji se koriste u sprečavanju ili lečenju bolesti, ublažavanju simptoma bolesti, poremećaja i tegoba, kao i dijagnostikovanju oboljenja.</s><s>Kada proceni da je to u interesu pacijenta, apotekar je dužan da pravovremeno uputi pacijenta kod najmerodavnijeg zdravstvenog stručnjaka poštujući princip autonomije pacijenta, kao i princip primum non nocere.</s><s>Apotekar je dužan da u granicama svoje stručne osposobljenosti spreči nepravilno lečenje pacijenta, kada proceni da je to u interesu zdravlja pacijenta i da se o ovome konsultuje sa lekarom (posebno kod lekova i medicinskih sredstava koji se izdaju na recept).</s><s>Apotekar je dužan da se angažuje u obezbeđivanju farmaceutske zdravstvene zaštite za svakog pojedinca, bez obzira na rasu, pol, etničko poreklo, veru, socijalni i bračni status, seksualno opredeljenje, političku orijentaciju, starosno i zdravstveno stanje, kao i na svoj lični stav prema pojedincu ili njegovoj porodici.</s><s>Apotekar mora da drži u tajnosti sve informacije u vezi sa korisnicima njegovih usluga dobijene tokom obavljanja farmaceutske zdravstvene delatnosti, ker se te informacije smatraju stručnom, odnosno profesionalnom tajnom.</s><s>Prilikom izdavanja lekova na recept i/ili bez recepta, apotekar je obavezan da izdavanjem terapijskih paralela i odabira medicinskih sredstava pruži savet i neophodne informacije o leku (doziranje, mogući neželjeni efekti, interakcije sa drugim lekovima i/ili hranom, način čuvanja leka i drugo), kao i da proveri da li je ove informacije pacijent razumeo i zapamtio.
apotekar je duzan da prodaje kondome</s>

<s>Udruženja 
Međunarodno udruženje farmaceuta je -{FIP – Fédération Internationale Pharmaceutique}- je na nacionalnom nivou organizovane strukovne organizacije poput Kraljevskog udruženja farmaceuta Velike Britanije, Farmaceutske gilde Australije ili Američke farmaceutske asocijacije.</s>

<s>U Srbiji je obavezno članstvo farmaceuta u Farmaceutskoj komori Srbije za sve farmaceute koji rade kao zdravstveni radnici, a pored Komore postoji i  Farmaceutsko društvo Srbije u kome je članstvo dobrovoljno.</s><s>Farmaceutska udruženja mogu biti i zadužena za izdavanje odgovarajućih licenci (npr. Kraljevsko farmaceutsko društvo Velike Britanije ili Farmaceutska komora Srbije).</s>

<s>Napomene</s>

<s>Izvori</s>

<s>Literatura 
 Rudolf Schmitz: Geschichte der Pharmazie.</s><s>Unter Mitarb. von Franz-Josef Kuhlen, Bd I: Von den Anfängen bis zum Ausgang des Mittelalters.</s><s>Govi-Verlag, Eschborn/Ts.</s><s>1998.</s><s>Rudolf Schmitz: Geschichte der Pharmazie.</s><s>Fortgef. v. Christoph Friedrich u. Wolf-Dieter Müller-Jahncke, Bd II: Von der Frühen Neuzeit bis zur Gegenwart.</s><s>Govi-Verlag, Eschborn/Ts.</s><s>2005.</s><s>Christoph Friedrich: Apotheker erinnern sich.</s><s>Autobiographien aus drei Jahrhunderten.</s><s>Govi-Verlag.</s><s>2007.</s><s>Hugo Maubach: Das Charakterbild des Apothekers in der Litteratur. - Berlin: Springer, 1898.</s><s>Digitalisierte Ausgabe der Universitäts- und Landesbibliothek Düsseldorf</s>

<s>Vanjske veze 
 Razvitie sanitarno-medicinskoй policii v Rossii 
 Marčukova S. M. Aptekarskiй prikaz // Medicina v zerkale istorii
 Internacionalna udruženja za istoriju farmacije, Istorija farmacije</s>

<s>Farmacija
Zanimanja</s>

