Oneirocritica
<s>Oneirocritica ( / Oneirokritika), u prevodu Sanovnik ili Tumačenje snova, naslov je drevne grčke rasprave o tumačenju snova koju je u 2. veku nove ere napisao Artemidor i koja predstavlja prvo grčko delo na tu temu.</s><s>Sastoji se od pet knjiga, od kojih su prve tri bile namenjene široj publici i daju enciklopedijsku obradu teme snova, dok su druge dve knjige napisane za privatnu upotrebu autorovog sina, početnika u tumačenju snova.</s><s>Artemidor je ovo delo potpisao kao "Artemidor iz Daldisa", uprkos tome što je rođen u Efesu, u znak sećanja na malo poznato rodno mesto svoje majke u Lidiji (III, 66).</s>

<s>Artemidor sugeriše da su snovi jedinstveni za svakog pojedinca i da će čovekov budan život uticati na simbole u njegovim snovima.</s><s>Pokazuje svest o sposobnosti usnulog uma da koristi metafore u svojim porukama.</s>

<s>Michel Foucault, koji govori o Artemidorovom Sanovniku u raspravi Briga o sebi, trećem tomu svoje Istorije seksualnosti (1976-1984), opisuje Sanovnik kao praktičan, iskustveni vodič.</s><s>Prema Foucaultu, delo otkriva kulturno istaknute obrasce koji se odnose na "etičko iskustvo afrodizije".</s>

<s>Sadržaj po knjigama</s>

<s>Prve tri knjige dele snove u glavne grupe.</s><s>Prva knjiga posvećena je anatomiji i aktivnosti ljudskog tela: 82 odeljka tumače pojavu u snovima subjekata poput veličine glave, ishrane i seksualne aktivnosti.</s><s>Na primer, odeljak 52 kaže, u vezi sa jednom telesnom aktivnošću, "svi alati koji seku stvari na pola označavaju neslaganja, frakcije i povrede ...</s><s>Alati koji izravnavaju površine predviđaju kraj neprijateljstvima".</s>

<s>Druga knjiga obrađuje predmete i događaje u prirodnom svetu, kao što su vreme, životinje, bogovi i letenje.</s><s>Odeljak o životinjama uključuje sisare (domaće i divlje), morska stvorenja, gmizavce i one koji lete.</s><s>Tako u 12. odeljku nalazimo: "Postoji afinitet između svih divljih životinja i naših neprijatelja.</s><s>Vuk označava nasilnog neprijatelja ...</s><s>Lisica ukazuje na to da neprijatelj neće napadati otvoreno, već će kovati zavere."</s>

<s>Treća knjiga obrađuje različite predmete.</s>

<s>Artemidor prelazi sa sadržaja snova na tehniku tumačenja snova u četvrtoj knjizi, koja je upućena njegovom sinu.</s><s>Navodi da tumač treba da zna pozadinu sanjara, kao što je njegovo zanimanje, zdravlje, status, navike i starost.</s><s>Treba uzeti u obzir verodostojnost sadržaja iz snova, što se ne može učiniti bez poznavanja onoga koji je san usnuo.</s><s>Tumač treba da sazna kako se subjekat oseća u odnosu na svaku komponentu sna.</s><s>U petoj knjizi Artemidor prikazuje dodatnih 95 snova koje je prikupio za svog sina kao materijal za vežbanje.</s>

<s>Artemidor naglašava empirijsku prirodu svog istraživanja.</s><s>"Nisam se oslanjao ni na jednu jednostavnu teoriju verovatnoća, već na iskustvo i svedočenje stvarnih ispunjenja snova".</s><s>Njegova istraživanja su ga odvela u gradove u Grčkoj, Italiji, Maloj Aziji i na većim ostrvima.</s><s>Ukazuje da je pregledao svu dostupnu literaturu o snovima i da je proveo godine savetujući se sa drugim tumačima osnova.</s>

<s>Reference</s>

<s>Historija psihologije
Proricanje
Starogrčka književnost</s>

