Milivoj Mića Dražetin
<s>Milivoj Mića Dražetin (Novi Sad, 21. oktobar 1952 — Novi Sad, 9. mart 1970) bio je novosadski pesnik i esejist.</s><s>Pohađao je Gimnaziju "Jovan Jovanović Zmaj".</s><s>Umro je s nepunih osamnaest godina i sahranjen je po pravoslavnom obredu na Uspenskom groblju u Novom Sadu.</s>

<s>Porodica
Milivojev otac zvao se Aleksandar, a deda se takođe zvao Milivoj.</s><s>Majka mu se zvala Nada.</s><s>Milivojeva porodica vodi poreklo iz Mošorina.</s>

<s>Stvaralaštvo
Za života je objavljivao pesme u "Gimnazijalcu" i "Index"-u. U rukopisu je ostavio knjigu pesama "Lomnost dečaka", koju je godinama čuvao Milivojev prijatelj, književnik Pero Zubac.</s><s>Uz zalaganje Pera i Miloša Zubca, knjigu pesama Milivoja Dražetina objavila je Gradska biblioteka u Novom Sadu 2020. godine, pedeset godina nakon pesnikove smrti.</s>

<s>Milivoj Dražetin zastupljen je kao pesnik u dvema antologijama Pera Zubca: "Velika tajna, najlepše pesme o ljubavi" i "Kad srce zasvetluca".</s>

<s>"Dražetin je bio pesnik izuzetno modernog senzibiliteta, zatočenik tihog i tamnog sveta kojim se sam okružio.</s><s>Profano je, a mora se reći da je najčešće i najbolje pisao o smrti.</s><s>Taj neodoljivi fatum koji je oduvek privlačio pesnike i sanjare, Dražetin je spoznao i grlom i tišinom.</s><s>Umeren i škrt u rečima ipak je, u to malo godina pripreme za život, zaokružio svoje poetsko viđenje sveta.</s><s>Pesme koje je ispisao i prijatelji koji ga pamte jedini su živi podatak o njemu.</s><s>Dovoljan i predovoljan da se ne zaboravi." (Pero Zubac u pogovoru knjige "Lomnost dečaka")</s>

<s>"Pedeset je godina otkako je od ove "previše razumne stvarnosti" odustao Milivoj Mića Dražetin (1952-1970), sa svojih nedovršenih osamnaest životnih jeseni.</s><s>Pedeset godina koliko je Pero Zubac samozavetno čuvao njegove rukopise i pokušavao u nekoliko navrata da ih objavi svetu, a svaki put vrata toga sveta sama bi se zatvorila kao po nekoj višoj intervenciji odaslatoj od drugoga, nevidljivoga carstva.</s><s>Pogovor koji prilažem knjizi, a koji je moj otac napisao 1974. godine, kazuje da je tada bio najbliži objavljivanju, a pouzdano znam da je i deceniju kasnije kanio da Dražetinove rukopise štampa.</s><s>Nije se to desilo ili nije trebalo da se dogodi - do 2020. godine." (Miloš Zubac u predgovoru knjige "Lomnost dečaka")</s>

<s>Literatura
Pero Zubac, "Velika tajna, najlepše pesme o ljubavi", Beograd, 1997.</s><s>Pero Zubac, "Kad srce zasvetluca", Ruma, 2009.</s><s>Milivoj Mića Dražetin, "Lomnost dečaka", Gradska biblioteka u Novom Sadu, Novi Sad, 2020.</s>

<s>Spoljašnje veze
 Milivoj Mića Dražetin, Polja 146-147.</s><s>Milivoj Mića Dražetin, "Lomnost dečaka", Polja br. 157, mart 1972.</s><s>"Dečak koji je hteo da poništi smrt" (Miloš Zubac, 2020.)
 Časopis "Trag", decembar 2020.</s>

<s>Rođeni 1952.</s><s>Umrli 1970.</s><s>Novosađani
Srpski pesnici
Srpski esejisti</s>

