Đoko Mazalić
<s>Đoko Mazalić (Kostajnica, 1888. - Sarajevo, 1975.) je bio bosanskohercegovački slikar.</s>

<s>Otac mu je umro dvije godine nakon njegovog rođenja.</s><s>Majka mu se preudala, pa je zbog očuhovog posla već u sedmoj godini napustio Kostajnicu i živio u Prnjavoru, Prijedoru, Banja Luci, Trebinju, Dubrovniku i Sarajevu.</s><s>Osnovnu školu je završio u Prijedoru a gimnaziju, koju je započeo u Dubrovniku, završio je u Sarajevu.</s><s>Veoma je rano (još u osnovnoj školi) pokazao sklonost ka slikarstvu.</s><s>Prvi učitelj slikarske umjetnosti bio mu je Ferninand Velc, poznati češki slikar, koji mu je bio nastavnik u Sarajevskoj gimnaziji.</s>

<s>Jedan je od slikara iz prve generacije umjetnika koji su pohađali umjetničke škole, uključujući i Gabrijela Jurkića, Petra Tiješića, Karla Mijića, Špiru Bocarića, Petra Šaina, Romana Petrovića i Lazara Drljaču.</s>

<s>Studirao je slikarstvo (1910-1914) u Visokoj školi za likovne umjetnosti u Budimpešti ( Academy of Fine Arts ) kod poznatog profesora Tivadara Zemplenya (1864-1917), nakon čega je stekao titulu profesora slikarstva.</s>

<s>Izlagao je 1912. sa Bijelićem i Tiješićem u Sarajevu.</s><s>Jedno vrijeme živio je i radio u Beogradu.</s><s>Radio je kao profesor crtanja u Sarajevu i Travniku, te u Zavodu za zaštitu spomenika kulture Bosna i Hercegovine gdje je dugo godina bio predsedavajući i sekretar udruženja.</s><s>Između dva rata učestvovao u formiranju i radu umjetničkih grupa "Četvorice" od 1929. do 1930. i "Kruga" od 1935. do 1937. godine.</s><s>Bavio se naučnim radom, slikarskom tehnologijom, historijom umjetnosti, likovnom kritikom.</s>

<s>Djela  
Slikarski opus Đoke Mazalića bogat je i raznorodan i u stilskom i u tematskom smislu.</s><s>U njemu se mogu naći različiti uticaji, od magičnog realizma, pointilizma, plenerizma, klasicizma i drugih, sve do same granice apstrakcije koju nikada nije odlučio preći, iako se u nekim njegovim djelima osjećaju nagovještaji bliski kasnijem apstraktnom ekspresionizmu.</s>

<s>Kopači, 1918.</s><s>Osuđeni, 1920.</s><s>Bijeg u Egipat, 1926.</s><s>Herojski kraj, 1927., ulje na platnu
 Stari jablanovi Stari grad Naučni radnik 
Kao naučni radnik on prvenstveno proučava slikarsku umjetnost u Bosni i Hercegovini u doba Osmanlija; utjecaje, škole, majstore, a naročito materijale starih slikara i tehnologiju njihova rada.</s><s>Na ovom sektoru on je kod nas pionir.</s><s>Njegova je zasluga da se kulturna javnost upoznala s imenima i djelima niza starih umjetnika, koji su već odavno pali u zaborav, a stvarali su od srednjeg vijeka pa nadalje.</s><s>Za ovaj sektor Mazalićevog rada karakteristične su studije: 
 Slikarski materijali starih ikonopisaca 
 Kritska škola i njeni primjerci u Sarajevu
 Slikarska umjetnost u BiH u tursko vrijeme
 Hrišćanski nišani u okolini Travnika
 Literatura 
 Umjetnost Bosne i Hercegovine 1894 - 1923'', katalog, Sarajevo</s>

<s>Reference</s>

<s>Vanjski linkovi 
 Scribd - Umjetnost BIH 1894 - 1923</s>

<s>Bosanskohercegovački slikari
Bosanska Kostajnica</s>

