Simplast
<s>Simplast kod biljaka je unutrašnja strana plazma membrane u kojoj voda i rastvori niske molekulske mase mogu slobodno difundirati.</s>

<s>Plazmodezme omogućavaju direktni međućelijski protok malih molekula, kao što su šećeri, aminokiseline i ioni.</s><s>Veće molekule, uključujući i transkripcijski faktor i biljne viruse, mogu se transportirati uz pomoć aktinskih struktura.</s><s>To omogućava direktni protok vode i drugih hranjivih tvari iz veće koncentraciju u nižu, iz jedne citoplazme u drugu.</s><s>Konkretno, simplastni tok se koristi u korijenovom sistemimu pri upijanju hranjivih tvari iz tla.</s>

<s>Kretanje ovih rastvorenih supstanci odvija se iz ćelija epiderme kroz  korteks u endodermu.</s><s>Kada rastvorene supstance dođu do endodermnih ćelija temeljnog apoplastnog toka, one su prisiljene da uđu u simplastni put, zbog prisustva Casparove trake.</s><s>Kada se rastvorene supstance filtriraju pasivno, na kraju stižu do pericikla, gdje mogu preći u kslem za duge transportne puteve, u najudaljenije dijelove biljke.</s>

<s>Veće molekule, uključujući i transkripcijski faktor i biljne viruse, mogu se transportovatii uz pomoć aktinskih struktura.</s>

<s>Simplastni put je u suprotnosti sa apoplastnim tokom, koji se koristi u ćelijskom zidnom transportu.</s>

<s>Istorija 
Simplastni transport je prvi put shvatio Eduard Tangl, 1879., koji je otkrio plazmodezme, a taj termin je uveo Eduard Strasburger, 1901.</s><s>Sam termin simplast, uveo je Hanstein, 1880.</s><s>Termine kontrastni apoplast i simplast koristili su zajedno sa Ernstom Münchom, 1930.</s>

<s>Povezano 
 Ćelijska membrana
 Citoplazma
 Protoplast
 Tonoplast</s>

<s>Literatura</s>

<s>Anatomija biljaka
Celularna biologija</s>

