Gnassingbé Eyadéma
<s>Nasingbe Ejadema, rođen pod imenom Etjen (; Pja, 26. decembar 1935 — Tunis, 5. februar 2005), bio je general i predsednik Togoa od 1967. do 2005. godine.</s><s>Bio je na čelu jednostranačkog režima do 1990-ih kada je dozvolio višestranačje.</s><s>U vreme svoje smrti, Nasingbe Ejadema je bio najdugovečniji vođa neke zemlje u Africi.</s>

<s>Biografija 
Rođen je 1935. godine u selu Pja, u seljačkoj porodici iz plemena Kabje.</s><s>Francuskoj vojsci se pridružio 1953, nakon čega je učestvovao u Prvom indokineskom i Alžirskom ratu.</s><s>Nakon gotovo 10 godina službe u francuskoj vojsci, vratio se u Togo 1962. godine.</s>

<s>Bio je vođa puča 1963. u kojem je svrgnut prvi togoanski predsednik Silvanus Olimpio (ubijen tokom puča), ali nije se uspeo na vlast nego je postavio Nikolasa Granickog.</s><s>Godine 1967. je bio vođa i drugog puča protiv Granickog, nakon čega se proglasio predsednikom i ministrom narodne odbrane 14. aprila 1967. godine.</s>

<s>Predsednik 
Tri godine nakon dolaska na vlast, Ejadema je osnovao vladajuću stranku Zbor togoanskog naroda (ZTN) i pobedio na izborima 1972. bez protivkandidata.</s><s>Novi ustav je bio usvojen 1979. čime je barem nominalno vraćena civilna vlast.</s><s>Izbori Ejademe za predsednika temeljili su se na principu da je preuzimao novi sedmogodišnji mandat nakon odabira za predsednika ZTN-a.</s><s>Na taj je način zadržao vlast nakon 1979. i 1986. godine.</s>

<s>Tokom vladavine je preživeo nekoliko pokušaja atentata: pad aviona 1974. (zvanična istoriografija tvrdila je da je on bio jedini preživeli, ali to nije bilo istina), a kada je telohranitelj pucao na njega, Nasingbe je nakon operacije zadržao metak kao amajliju.</s>

<s>Uprkos svemu održao se na vlasti zahvaljujući podršci vojske, pa tako i prilikom uvođenja promena u zemlji nakon 1991. godine, kada je dozvolio višestranačje i delovanje opozicije.</s><s>Na predsedničkim izborima 1993, koje je opozicija bojkotovala, obezbedio si je još jedan mandat, osvojivši 96,42 % glasova.</s><s>Pobedio je i na izborima 1998, kada je osvojio 52,13 % glasova.</s><s>Evropska unija je još 1993. uskratila pomoć Togou zbog sumnji u regularnost izbora.</s>

<s>Krajem decembra 2002. ustav je izmenjen tako da je Ejademi bilo obezbeđeno da osvoji i treći predsednički mandat od prelaska na višestranačje.</s><s>Nakon toga je ponovo pobedio na izborima 2003. godine, osvojivši 57,78 % glasova.</s><s>Nakon toga je još jednom izmenio ustav gde je vremenski prag za vršenje predsedničke funkcije snizio sa 45 na 35 godina.</s><s>Javnost je zaključila da je na taj način obezbedio svome sinu Foru da ga nasledi na mestu predsednika.</s>

<s>Bio je predsednik Organizacije afričkog jedinstva od 2000. do 2001. godine.</s>

<s>Kult ličnosti 
Tokom dugogodišnje vladavine izgradio je jaki kult ličnosti: u mnogim javnim ustanovama stajao je njegov portret, dan kada je preživeo prvi atentat slavio se kao „Praznik pobede nad silama zla“, a neko je vreme čak izlazio i strip u kojem je Ejadema bio superheroj s nadnaravnim moćima.</s>

<s>Smrt i sahrana 
Umro je 5. februara 2005. godine u avionu dok je leteo iznad Tunisa.</s><s>U zvaničnoj izjavi vlade stajalo je da je umro od srčanog udara.</s><s>U vreme svoje smrti bio je nadugovečniji vođa neke afričke zemlje.</s>

<s>Zapovednik togoanske vojske proglasio je njegovog sina, Fora Nasingbea, za novog predsednika Togoa.</s><s>Nasigbe je isprva istupio s funkcije nakon negativne reakcije međunarodnih organizacija, ali se nakon pobede na izborima 24. aprila ponovo vratio na mesto predsednika .</s>

<s>Sprovod Nasingbea Ejademe održan je 13. marta 2005. u prisustvu mnogih afričkih šefova država.</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura</s>

<s>Predsjednici Toga
Togoanski političari
Generali
Biografije, Hladni rat</s>

