Otto Ernst Remer
<s>Otto-Ernst Remer (18. august 1912 – 4. oktobar 1997) je bio njemački oficir i neonacistički političar i aktivist, najpoznatiji po ključnoj ulozi koju je igrao u slamanju zavjere 20. jula.</s>

<s>Karijeru je započeo kao mladi oficir u Weimarskoj Njemačkoj, te nastavio u Trećem Reichu, posebno se istakavši u diviziji Grossdeutschland na Istočnom frontu gdje je zapovijedao jednom od njenih pukovnija.</s><s>20. jula 1944. je nakon neuspjelog atentata na Hitlera primio zapovijed od Paula von Hasea, jednog od zavjerenika, da uhapsi Josepha Goebbelsa, ministra propagande i Hitlerovog suradnika.</s><s>Remer je ispočetka, uvjeren da je Hitler mrtav, mislio poslušati zapovijed.</s><s>Goebbels ga je, međutim, nagovorio da primi telefonski poziv od Hitlera koji ga je uvjerio da je živ, te potom mu zapovijedio da pohapsi zavjerenike.</s><s>Remer je to na kraju učinio, te je do kraja rata kao vjerni Hitlerov pristaša napredovao do čina generala.</s>

<s>Remer se poslije rata počeo baviti politikom u Zapadnoj Njemačkoj, osnovavši 1949. godine radikalno desnu Socijalističku partiju Reicha, koja je sebe smatrala nasljednicom Nacističke stranke.</s><s>Partija je 1952. godine zabranjena, a protiv Remera je podignut kazneni postupak zbog zabranjene neonacističke aktivnosti.</s><s>Remer je zbog toga pobjegao u inozemstvo, te tokom sljedećih nekoliko decenija uglavnom boravio po arapskim zemljama, gdje je uživao simpatije zbog antisemitskih stavova i nperijateljstva prema Izraelu.</s><s>U domovinu se vratio 1980-ih, gdje je 1992. godine ponovno kazneno gonjen, ovaj put zbog javnog poricanja Holokausta.</s><s>Zbog toga je emigrirao u Španiju gdje je tamošnji sud odbio njemački zahtjev za izručenje.</s>

<s>Vanjske veze 
 Germany's New Nazis 1951 pamphlet about Otto Ernst Remer and other neo--nazis</s>

<s>Njemački vojskovođe
Neonacizam</s>

