Hadis o papiru i olovci
<s>Hadis o papiru i olovci je hadis koji govori o historijskom događaju u islamu kada je poslanik Muhamed izrazio želju da napiše nešto ali je to odbijeno, a tom prilikom su navodno izrečene uvrede na njegov račun od strane Omara.</s><s>Ovaj hadis je prenesen kako u šijitskim tako i u sunitskim izvorima.</s><s>Šijiti ovo opisuju i kao "nesretni četvrtak" ().</s>

<s>Predaja 
Muhamed se razbolio 632. i njegovo zdravstveno stanje je postalo ozbiljno u četvrtak.</s><s>Preneseno je da je Muhamed zatražio materijal za pisanje kako bi napisao oporuku koja bi zauvijek spriječila muslimansko društvo od zastranjenja.</s><s>Prva osoba koja je dala odgovor bio je Omar, koji je odgovorio kako ne postoji potreba za oporukom, potkrjepljujući to argumentom da je Muhamed bolestan i da bunca, te da muslimani imaju Božiju knjigu koja je dovoljna (, pr.</s><s>"Alahova knjiga nam je dovoljna").</s>

<s>Suniti smatraju ovaj hadis sahihom (autentičnim) i uključili su ga u Sahih Buhari.</s>

<s>Suniti i ovaj hadis smatraju sahihom (autentičnim) i uključen je u Sahih Muslim.</s>

<s>Interpretacije 
Glavni prenosioc ovog hadisa (koji se kasnije citira) je ibn Abas, i u to vrijeme on je bio star od deset do petnaest godina.</s><s>Sunitski i šijitski muslimani različito tumače ovaj događaj i njegov značaj.</s>

<s>Sunitsko gledište 
Sunitski muslimani na ovaj događaj gledaju kao "Događaj četvrtka".</s><s>Generalno se na njega gleda kao beznačajan događaj i test od strane Muhameda za njegove ashabe (drugove).</s><s>Za ashabe se tvrdi da su postupili ispravno i položili test, i da ih Muhamed zbog toga nije kritizirao u preostalim danima svoga života nakon toga.</s><s>Dalje, suniti tvrde da se ovdje ne radi o neposlušnosti nego o idžtihadu (nezavisnom rasuđivanju) u ovoj situaciji.</s>

<s>Ovaj period (od četvrtka do ponedjeljka) tokom kojih je Muhamed ostao s drugovima nakon ovog incidenta, nije upotrebljeno da bi se upotpunila volja, što kako suniti tvrde, potvrđuje da to nije bio važan dokument koji je trebao biti napisan, nego radije obični test koji će ispitati da li je umet svjestan poruke Kurana.</s><s>Sljedeći ajet se citira kao dokaz:</s>

<s>Šijitsko gledište 
Šijiti ukazuju na to da je pokoravanje Muhamedu obaveza za svakog muslimana i za sva vremena.</s><s>Kuran naređuje muslimanima da se pokoravaju Muhamedu: "Ono što vam Poslanik naređuje – izvršite".</s><s>Zbog toga niko nema pravo da samostalno odlučuje suprotno Poslaniku.</s><s>Tvrdnja da Omar nije poslušao Poslanika iz ljubavi je nedokaziva i obična pretpostavka.</s><s>Oni se vraćaju natrag na događaj Gadira i Davat zul-Ašire koji pokazuje da je Poslanik već ranije postavio Alija kao svog nasljednika.</s><s>Na dan Gadira kada je Muhamed izdao proglas: "Kome god sam ja mavla i Ali mu je mavla", objavljen je ajet: "Danas sam vam upotpunio vašu vjeru" (Kuran 5:3).</s>

<s>Omar je tvrdio da je Kuran dovoljna uputa, usprkos dobro poznatom Poslanikovom hadisu da ostavlja dvije vrijedne stvari, a ne jednu.</s><s>Ove dvije stvari su Kuran i Ahl al-bajt (poslanikovo potomstvo).</s><s>Sama Muhamedova rečenica da ako budu slijedili ono što im želi napisati neće nikada zalutati, dokazuje to da je ovo bila stvar ozbiljne vrijednosti i značaja.</s><s>I prvi i drugi kalif su bili u mogućnosti ostaviti svoju oporuku iako su bili u teškom stanju.</s><s>Abu Bakr bi se onesvješćivao tokom ostavljanja svoje zadnje oporuke, a Omar je imao veliki broj ubodnih rana, ali uprkos tome obojica su smatrali da je prijeko potrebno objasniti pitanje svojih nasljednika.</s>

<s>Šijiti ne tvrde da su svi ashabi bili dio urote.</s><s>Samo su tri muhadžira bili prisutni na Sakifi.</s><s>Sama činjenica da su mišljenja bila podijeljena zbog pisanja Muhamedove oporuke dok je bio na postelji ukazuju na to da Omarov stav nije nužno bio najbolje rješenje.</s><s>Njegov govor da "Muhamed bunca" (jehdžura) predstavlja jedan čin nepoštovanja Alahovog Poslanika.</s>

<s>Povezano 
 Hadis o dvanaest nasljednika
 Lista hadisa</s>

<s>Reference</s>

<s>Hadisi</s>

