Gornje Podrinje
<s>Gornje Podrinje je oblast iz ranog srednjeg vijeka, koja se spominje kod popa Dukljanina sredinom 12. stoljeća.</s>

<s>Od tog vremena može se pratiti njezin značaj, najprije kao dio srpske, a kasnije kao dio bosanske države.</s><s>Godine 1373. ova je oblast pripala Bosni, kada je Tvrtko I Kotromanić., u sporazumu sa knezom Lazarom, savladao i podijelio posjed srpskog velikaša župana Nikole Altomanovića.</s>

<s>Goražde je bilo poznato srednjovjekovno trgovište u vlasti obitelji Hranića-Kosača.</s><s>U pisanim izvorima prvi put se spominje 1376. godine.</s>

<s>Oblast Drina obuhvatala je župe: Bistricu, Govzu, Osanicu, Goražde, Pribud i Pivu.</s>

<s>Župi Osanica pripadalo je i selo Kosače, u kojem neki naučnici traže postojbinu ove moćne feudalne porodice.</s><s>Uspon Kosača započeo je još za vrijeme Vlatka Vukovića, vojskovođe kralja Tvrtka, a nastavlja se sa njegovim nasljednikom Sandaljem Hranićem (1392.-1435.).</s><s>Oblast Sandalja Hranića se prostirala od ušća rijeke Neretve do Lima i od doline Rame do Kotora.</s><s>Boravio je na svome dvoru Samoboru kod Goražda, na desnoj obali Drine.</s><s>Nakon njegove smrti 1435. godine, vlast preuzima Stjepan-Vukčić Kosača, koji od 1437. godine neovisno gospodari ovim krajevima do svoje smrti 1466. godine.</s><s>Godine 1448. dobio je titulu "herzog" -  herceg, po čemu je kasnije čitava oblast, uključujući i Hum i Primorje, dobila naziv Hercegovina.</s><s>Godine 1454. herceg Stjepan  je podigao pravoslavnu crkvu u Sopotnici, posvećenu sv. Đorđu.</s>

<s>Literatura 
 Kovačević-Kojić, Desanka, Gradska naselja srednjovjekovne bosanske države.</s><s>Sarajevo, 1978., (ćirilica
 Mihajlo Dinić, Zemlje Hercega Svetoga Save, u: Srpske zemlje u srednjem veku, Beograd, 1978., 178.-269.</s>

<s>Reference</s>

<s>Goražde
Gornje Podrinje</s>

