Trajko Stamenković
<s>Trajko Stamenković (Leskovac, 11. maj 1909 — okolina Beograda, krajem 1942), učesnik Narodnooslobodilačke borbe i narodni heroj Jugoslavije.</s>

<s>Biografija 
Rođen je 11. maja 1909. godine u Leskovcu.</s><s>Osnovnu školu završio je u rodnom mestu, a gimnaziju osim u Leskovcu, nastavio je u Kumanovu i Velesu.</s><s>Presudan uticaj na njegovo opredeljenje imao je gimnazijski profesor u Kumanovu, Milan Mijalković.</s><s>U jesen 1927. godine, upisao se na Pravni fakultet u Beogradu.</s><s>Godine 1928, postao je član Komunističke partije Jugoslavije.</s>

<s>U leto 1929. godine, svratio je u Kumanovo da bi predao neke zadatke tamošnjoj partijskoj organizaciji, ali su tu on i njegov profesor Milan Mijalković bili uhapšeni avgusta 1929. godine.</s><s>Osuđen je na četiri godine robije, koju je izdržao u Sremskoj Mitrovici i Lepoglavi.</s>

<s>Posle izdržane robije, nastanio se u Beogradu (gde su mu se roditelji preselili) i priključio se radu beogradske partijske organizacije.</s><s>Na Pokrajinskoj partijskoj konferenciji, septembra 1934. godine, izabran je za sekretara PK KPJ za Srbiju.</s><s>Organizovao je intenzivan partijski rad, te niz ilegalnih i legalnih sastanaka i štrajkova.</s>

<s>Organizacija je bila provaljena u novembru 1935. godine, i Trajko je bio uhapšen, zajedno sa većom grupom rukovodećih ljudi.</s><s>Bio je osuđen na šest godina robije.</s><s>Kaznu je izdržavao u Sremskoj Mitrovici, Mariboru, Nišu, pa ponovo u Mitrovici.</s><s>Učestvovao je u jedanaestodnevnom štrajku glađu, oktobra 1936. godine, u Sremskoj Mitrovici.</s><s>Zatvorenici su štrajkom uspeli da poprave svoj položaj.</s><s>Za vreme štrajka, Trajko je bio teže oboleo, ali je ozdravio.</s>

<s>Kad je izbio rat, Nemci su osuđene komuniste predali ustašama.</s><s>Znajući da neće dugo ostati živi, grupa od oko trideset zatvorenika je uspešno organizovala bekstvo, kopajući podzemne kanale.</s><s>Trajko je takođe pobegao, tako da se do početka septembra našao na Fruškoj gori.</s><s>Posle mesec dana, prebacio se u Mačvu.</s><s>Tamo je prvo bio u Valjevskom, pa u Užičkom odredu.</s>

<s>Po oslobođenju Užica, biran je u Glavni narodnooslobodilački odbor za Srbiju.</s><s>Decembra 1941. godine, prešao je iz Užica u Sandžak, a odatle je sa grupom kadrova upućen u Srbiju.</s><s>Bio je određen za partijski rad u Nišu.</s>

<s>Na putu do novog zadatka, Trajko je sa još nekoliko partizana, početkom aprila 1942. u blizini Ljubića kod Čačka, upao u četničku zasedu.</s><s>Četnici su ga odmah uputili Specijalnoj policiji u Beograd, nakon čega je predat Gestapou.</s><s>Mesecima je bio podvrgnut mučenju u Banjičkom logoru.</s><s>Streljan je krajem 1942. godine.</s>

<s>Ukazom Prezidijuma Narodne skupštine Federativne Narodne Republike Jugoslavije, 14. decembra 1949. godine, proglašen je za narodnog heroja.</s><s>Danas u Leskovcu postoji osnovna škola Trajko Stamenković osnovana 1984. godine.</s>

<s>Vidi još 
 Braća Stamenković</s>

<s>Literatura</s>

<s>Srpski komunisti
Jugoslavenski komunisti
Ličnosti radničkog pokreta Jugoslavije
Politički zatvorenici (komunisti)
Jugoslavenski partizani
Zatočenici Koncentracijskog logora Banjica
Narodni heroji Jugoslavije
Beg iz sremskomitrovačkog zatvora
Biografije, Leskovac</s>

