Mletački križarski rat
<s>Mletački križarski rat 1122–24 bio je pohod u Svetu Zemlju koji je uspio u zauzimanju Tira.</s><s>Predstavljao je važnu pobjedu na početku perioda kada se Jeruzalemsko Kraljevstvo trebalo proširiti više nego ikada, pod vladavinom kralja Balduina II.</s><s>Mlećani su dobili značajne trgovačke ustupke u Tiru.</s><s>Pljačkama bizantskog teritorija i na putu prema Svetoj Zemlji i u povratku, Mlećani su primorali Bizantince da potvrde i prošire njihove trgovačke privilegije sa carstvom.</s>

<s>Priprema 
Balduin de Burg bio je nećak Balduina I od Jeruzalema i grof Edesse od 1100. do 1118. godine.</s><s>Njegov je ujak umro 1118. te je on postao kralj Balduin II od Jeruzalema.</s><s>U Bici na Ager Sanguinisu u blizini Sarmade 28. juna 1119.</s><s>Franci su doživjeli katastrofalan poraz od strane snaga Ilghazija, vladara Mardina.</s><s>Kasnije te godine Balduin je povratio dio teritorija, ali su Franci bili značajno oslabljeni.</s><s>Balduin je zatražio pomoć od pape Kalista II.</s><s>Papa je proslijedio zahtjev Veneciji.</s>

<s>Uvjeti križarskog rata dogovoreni su pregovorima među izaslanicima Balduina II i mletačkog dužda.</s><s>Kada su Mlećani odlučili sudjelovati, papa Kalist II im je poslao svoju papinsku zastavu kako bi pokazao svoje odobrenje.</s><s>Za vrijeme Prvog lateranskog sabora potvrdio je da su Mlećani imali križarske privilegije, uključujući i oprost njihovih grijeha.</s><s>Crkva je također proširila svoju zaštitu na porodice i vlasništvo križara.</s>

<s>Mletački dužd, Domenico Michiel, je 1122. pokrenuo taj prekomorski križarski rat.</s><s>Mletačka flota od preko 120 brodova sa preko 15 000 napustila je Venecijansku lagunu 8. augusta 1122. godine.</s><s>Čini se da je to bio prvi križarski rat u kojem su vitezovi ponijeli svoje konje sa sobom.</s><s>Opkolili su Krf, tada u posjedu Bizantskog Carstva, sa kojim je Mletačka Republika imala spor o privilegijama.</s><s>Balak od Mardina, emir Alepa, je 1123. zarobio Balduina II i zatočio ga u Harputu.</s><s>Eustace Graverius je postao regent Jeruzalema.</s><s>Mlećani su napustili opsadu Krva kada su čuli te vijesti i dospjeli su na obalu Palestine u maju 1123. godine.</s>

<s>Bitka za Jafu</s>

<s>Mletačka flota dospjela je u Akru krajem maja i obaviještena je o fatmidskoj floti od oko stotinu brodova koja plovi prema Aškelonu kako bi pružila pomoć emiru Balaku u njegovoj opsadi.</s><s>Tako je mletačka flota zaplovila južno kako bi ju susrela, a dužd Michiel je naredio podjelu flote na dva dijele, sa slabijom snagom na čelu i snažnijom iza nje sa namjerom preusmjeravanja flote dalje od Aškelona.</s><s>Pretpostavivši laku pobjedu, Egipćani su pali u zamku i bili zarobljeni između dva mletačka diviziona i brojčano nadmašeni.</s><s>Nekih 4000 Saracena je ubijeno, uključujući fatmidskog admirala, a zarobljeno je 9 brodova; u povratku u Akru Mlećani su dodali na svoju pobjedu i 10 zarobljenih trgovačkih brodova.</s><s>I Foucher iz Chartresa (Knjiga III/20) i Guillaume od Tira (Knjiga XII/22-23) su zabilježili taj događaj.</s>

<s>Opsada Tira 
15. februara 1124.</s><s>Mlećani i Franci započeli su opsadu Tira.</s><s>Luka Tira, sada u Libanonu, bila je dio teritorija Tugtakina, atabega Damaska.</s><s>Latinsku vojsku predvodili su Patrijarh Antiohije, mletački dužd, Pons od Tripolija i William de Bury, kraljev visoki pomoćnik.</s>

<s>Mlećani i Franci izgradili su opsadne tornjeve i mašine koje su mogle bacati stijene kako bi razbili gradske zidine.</s><s>Branitelji Tira također su napravili mašine kojima su bacali kamenje na opsadne tornjeve.</s><s>Kako se opsada odužila, građanima je počelo ponestajati hrane i slali su hitne pozive za pomoć.</s><s>Balak je umro za vrijeme opsade grada Hijerapolisa.</s><s>Tugtakin je napredovao prema Tiru, ali se povukao bez borbe kada su snage Ponsa od Tripolija i visokog pomoćnika Williama došle da se suoče s njim na konju.</s><s>Tugtakin je poslao izaslanike u junu 1124. u svrhu mirotvornih pregovora.</s><s>Nakon dugih i teških dijskusija dogovoreno je da će uvjeti predaje uključivati i puštanje onih koji su željeli napustiti grad da uzmu i svoje porodice i vlasništvo sa sobom, dok bi oni koji su željeli ostati mogli zadržati svoje kuće i posjed.</s><s>Ta odluka nije se dopala nekim križarima, koji su htjeli opljačkati taj grad.</s>

<s>Tir se predao 29. juna 1124. godine.</s><s>Nakon što su križarske snage ušle u grad, prema Guillaumeu od Tira, "Divili su se utvrdama grada, snazi građevina, masivnim zidovima i uzvišenim tornjevima, časnoj luci kojoj je tako teško pristupiti.</s><s>Imali su samo hvale za odlučnu ustrajnost građana koji su, unatoč pritisku grozne gladi i nestašici namirnica, tako dugo uspijevali odbiti predaju.</s><s>Jer kada su naše snage zauzele to mjesto, našle su samo pet kora pšenice u gradu."</s>

<s>Posljedice 
Balduin II bio je u zatočeništvu za vrijeme osvajanja Tira, ali je oslobođen kasnije te godine.</s><s>Odmah je prekršio uvjete svog oslobođenja.</s><s>Balduin II je odobrio Mlećanima opsežne trgovačke privilegije u Tiru i tako osigurao da će održavati pomorsko prisustvo na Latinskom Istoku.</s><s>U privilegije su spadale garancije vlasničkih prava za nasljednike Mlećana koji su nasukani ili umrli u Tiru.</s>

<s>Mnogi ljudi koji su napustili Tir preselili su se u Damask.</s><s>Balduin II nastavio je neprijateljstvo sa Alepom i Damaskom i dobio danak od obje države.</s><s>Pod Balduinom II Jeruzalemsko Kraljevstvo postiglo je svoje najveće razmjere.</s><s>Tir je napredovao kao dio Jeruzalemskog Kraljevstva.</s><s>Kada je car Svetog Rimskog Carstva, Friedrich I Barbarossa, umro za vrijeme Trećeg križarskog rata, sahranjen je u katedrali u Tiru.</s><s>Grad su 1291. zauzeli i uništili Mameluci.</s>

<s>Mletačka flota je u povratku prošla kroz Egejsko more.</s><s>Ponovo su opljačkali grčka ostrva.</s><s>Grci su bili prisiljeni prekinuti spor i potvrditi trgovačke privilegije Venecije.</s>

<s>Reference 
Citati</s>

<s>Izvori</s>

<s>Križarski ratovi
Jeruzalemsko Kraljevstvo
Mletačka Republika</s>

