Most na Zalomki u selu Bratač
<s>Most Ovčiji brod u selu Bratač, nalazi se u općini Nevesinje, Bosna i Hercegovina.</s><s>Naziv su dali stočari koji su preko njega prevodili svoja stada na ispašu, sa druge strane rijeke Zalomke.</s><s>Ovaj most posjeduje značajnu historijsku vrijednost s obzirom na to da je jedan od rijetkih sačuvanih kamenih mostova, te mu je sačuvana izvorna forma, lokacija kao i namjena.</s><s>Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj 6. novembra 2018. godine, donijela je odluku da se most proglasi za Nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine.</s><s>Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Amir Pašić (predsjedavajući), Goran Milojević i Radoje Vidović.</s>

<s>Historija 
Most nalazi se na rijeci Zalomki koja većim dijelom svog toka u ljetnim mjesecima teče kao podzemna rijeka.</s><s>Vrijeme izgradnje mosta nije poznato, jer pisanih tragova o njegovom nastanku nema.</s><s>Na osnovi karakterističnih elemenata konstrukcije može se datirati u vrijeme osmanske uprave, najvjerovatnije u XVI stoljeću ili kasnije.</s><s>Na mostu je postavljena isklesаnа ploča na kojoj stoji 1883. godinа, kаdа je vršenа obnovа jednog njegovog lukа.</s>

<s>U toku Drugog svjetskog rata most je pretrpio nasilno rušenje srednjeg svoda.</s><s>Da bi se objekat osposobio za saobraćaj, preko porušenog dijela postavljena je provizorna drvena konstrukcija.</s><s>Tokom 1968. godine restauriran je porušeni dio svoda.</s><s>Do mosta vodi makadamski put iz pravca sela Bratač koji se upravo završava kod mosta i nema svoj nastavak na drugoj strani rijeke.</s><s>Nizozemska je zajedno sa Općinom Nevesinje, tokom 2011. godine izgradila dva kilometra neasfaltiranog lokalnog puta koji vodi ka mostu, čime je omogućen brži i lakši pristup.</s>

<s>Ispod mosta pronađena je oštećena ploča sa natpisom na arapskom jeziku koja je nekad stajala na mostu.</s><s>Natpis je zbog dugogodišnjeg djelovanja vode dosta nejasan.</s><s>Uz saradnju sa stručnjacima iz Zemaljskog muzeja u Sarajevu pročitane su dvije riječi ”HAJRAT“ i ”MAHMUD“.</s>

<s>Zbog dugogodišnje izloženosti nepovoljnim atmosferskim utjecajima i neodržavanju most je danas u lošem stanju.</s>

<s>Opis 
Izveden je kao mostovna konstrukcija sa tri otvora, zasvedena polukružnim lukovima.</s><s>Most je znatnih dimenzije da bi propusni kapaciteti zadovoljili proljetne bujice.</s><s>Ima tri polukružna otvora, od kojih je prvi svod uz lijevu obalu nešto manji, sa rasponom od 7,0 metara, dok su srednji i desni jednaki i široki po 9,0 metara.</s><s>Stubovi između otvora su široki po 2,4 metra, a ukupna dužina mosta sa priobalnim
navozima iznosi 35,50 metara.</s>

<s>Korito rijeke je najdublje pod svodom uz desnu obalu gdje protječe minimalna ljetna voda, kada ispod preostala dva svoda potpuno presuši.</s><s>Visinska razlika od dna korita do najviše tačke intradosa svoda uz desnu obalu iznosi preko 8,50 metara.</s><s>Ukupna širina mosta iznosi 3,20 metara.</s><s>Ova mjera odgovara stazi na mostu, dubini svodova i razmaku čeonih zidova jer na mostu nema nikakve plastike, kao što su vijenci, prepusti čeonih zidova preko lukova i sl.</s>

<s>Na mostu nema traga završnom vijencu i korkaluku, kao na tipičnim mostovima osmanskih graditelja, a vjerovatno da nije imao niti nadozidanu ogradu kao neki stolački mostovi.</s><s>Ako je uopće ikada staza na ovome mostu bila ograđena, onda je ta ograda bila izvedena od drveta i već davno bez traga propala.</s>

<s>Niveleta mosta diže se od obala prema sredini, a prelom nivelete je nad stubom koji je bliži desnoj obali pa su tako srednji i desni lučni otvor ne samo jednaki po rasponu luka već i po njegovoj visini.</s>

<s>Stubovi mosta ispadaju prema uzvodnoj strani u vidu uobičajenih trouglastih branika, čija je baza širina stuba 2,40 metara, a visina 1,80 metara.</s><s>Osnova branika je približno istostraničan trougao.</s><s>Sa nizvodne strane stubovi završavaju ovalnom formom čija je osnovica opet ravna širini stuba, a istak od ravnine čeonog zida 0,90 metara.</s><s>Vertikalni dio stuba se diže od proširene temeljne baze koja djelimično viri iz
nanosa u koritu kod stuba bližeg desnoj obali, do visine od oko 2,70 metara, da bi bez uobičajeno naglašenog vijenca prešao u neku vrstu piramidalnog završetka.</s><s>Na nizvodnoj strani završetak ima oblik kupe koja se pri vrhu zaobljava.</s>

<s>U izgledu mosta vertikalni dijelovi stubova vidljivo se izdvajaju od ostale konstrukcije svojom bjelinom.</s><s>Primjena otpornijeg bijelog krečnjaka za dijelove koji su veliki dio vremena u vodi povezuje ovaj objekat sa načinom primjene materijala kod mnogih naših poznatih mostova (Konjic, sarajevski mostovi itd).</s><s>Svodovi mosta su zidani od dosta dobro obrađenog kamena sa radijalnim spojnicama u horizontalnim nizovima po dubini svoda.</s><s>Imajući u vidu da graditelj nije težio plastici lukova, svodni kamen nije iste visine već se uklapa sa klesancima u čeonim zidovima.</s><s>Tako je debljina svodova neprecizirana, a iznosi oko 35 cm.</s><s>Na većem sačuvanom svodu, zaključni kamen čeonog luka posebno je plastično naglašen.</s><s>Čeoni zidovi su rađeni od horizontalnih slojeva grublje obrađenog kamena.</s><s>Visina čeonog zida iznad najviših tačaka na čeonom lukovima svodova iznosi 20–35 cm.</s>

<s>Danas je most u veoma lošem stanju, a nekada je to bio jedini most na rijeci Zalomki i jedini put u pravcu Gacka.</s>

<s>Literatura  
 Džemal Čelić i Mehmed Mujezinović, Stari mostovi u Bosni i Hercegovini, Veselin Masleša, Sarajevo, 1969.</s>

<s>Reference</s>

<s>Vanjski linkovi</s>

<s>Nacionalni spomenici u Nevesinju
Mostovi u BiH iz osmanskog perioda
Mostovi u Bosni i Hercegovini</s>

