Duan Qirui
<s>Duan Qirui (; ) (6. mart 1865 – 2. novembar 1936) bio je kineski vojskovođa i političar, koji je u četiri navrata od 1913. do 1918. godine služio kao premijer Republike Kine, najpoznatiji po tome što je u periodu od 1916. do 1920. godine bio najuticajnija ličnost Beiyanške vlade te kao vođa Anhui klike najmoćniji od gospodara rata u tom periodu.</s>

<s>Rođen je kao sin Duan Peija, oficira u Huai armiji koja je bila ugušila Tajpinški ustanak.</s><s>Obrazovan je na Vojnoj akademiji Tianjin gdje se specijalizirao za artiljeriju i diplomirao kao prvi u klasi.</s><s>Li Hongzhang, zapovjednik Huai armije, je postao njegov pokrovitelj, te sponzorirao njegovo obazovanje u carskoj Njemačkoj, gdje je proveo dvije godine.</s><s>Po povratku u Kinu je prvo imenovan zapovjednikom Beiyanške oružarnice, i zahvaljujući tome je postao blizak generalu Yuan Shikaiju, zapovjedniku Beiyanške armije.</s>

<s>Duan je vatreno krštenje imao u Bokserskom ustanku, gdje se pod Yuanom borio protiv ustanika.</s><s>Za to je godine 1904. od Yuana kao nagradu dobio ruku njegove nećake i zapovjedništvo nad divizijom Beiyanške armije.</s><s>Kada je 1911. izbila Xinhai revolucija, Duan je kao zapovjednik caru lojalnih trupa sudjelovao u bitci kod Yangxiae pri čemu je porazio revolucionare.</s><s>Kada je Yuan, međutim, odlučio napraviti sporazum sa revolucionarima i natjerati cara na abdikaciju, Duan je to javno podržao.</s><s>Kada je 1912. proglašena Republika, Duan je postao njen prvi ministar rata.</s>

<s>Duan je na tom mjestu nakon nekoliko godina došao u sukob sa Yuanom, uglavnom zbog Yuanovih planova da stvori alternativu Beiyanškoj armiji, za koju je držao da je previše pod Duanovim uticajem.</s><s>Duana, koji je uspio stvoriti mrežu sebi vjernih oficira, je Yuan uspio smijeniti tek u maju 1915. godine.</s><s>Kada se Yuan nekoliko mjeseci kasnije proglasio carem Duan se javno suprostavio novom režimu, ali je isto tako, nastojeći iskoristiti nekadašnje prijateljstvo, pokušao posredovati između Yuana i južnih republikanskih provincija koje su se pobunile protiv njega.</s><s>Nakon nekoliko mjeseci je Yuan pristao odustati od restauracije monarhije i vratiti republikanski sistem.</s>

<s>Yuan je nedugo nakon toga umro, a predsjednikom je postao Li Yuanhong, a premijerom Duan, koji će sljedećih nekoliko mjeseci  vladati kao de facto diktator sjeverne Kine, sa slabim ili nikakvim autoritetom u južnim provincijama.</s><s>Za vrijeme svoga mandata je Duan nastojao steći podršku stranih velesila, te je u svrhu pokušao sudjelovati u Prvom svjetskom ratu na strani Antante.</s><s>Taj je potez, međutim, bio nepopularan u javnosti i među generalima, tei je u maju 1917.</s><s>Duan, prije nego što je stigao formalno donijeti odluku, smijenjen od strane Li Yuanhonga.</s>

<s>1. jula 1917. godine je general Zhang Xun nakratko zauzeo Peking u kratkotrajnom pokušaju da se obnovi režim dinastije Qing.</s><s>Većina generala Beiyanške armije se tome suprostavila te je nakon sloma pobune Duan ponovno imenovan za premijerom.</s><s>Duan je iskoristio priliku da 24. augusta 1917. konačno objavi rat Njemačkoj i Austro-Ugarskoj te zauzme njemačke i austro-ugarske koncesije u Tianjinu.</s><s>Duanov pokušaj da iskoristi savezništvo sa Antantom da bi od zapadnih sila ishodio povratak od strane dinastije Qing predanih teritorija, međutim, nije imao nekog uspjeha.</s><s>Duan se nakratko približio Japanu i u zamjenu za financijsku pomoć dozvolio stacioniranje japanskih trupa u provinciji Shandong.</s><s>Duan je planirao obnoviti, ojačati i opremiti Beiyanšku armiju kako bi sa njom na silu uspostavio autoritet Beiyanške vlade nad južnim provincijama.</s><s>Na to je 1917. pod vodstvom Sun Yat-sena na jugu pokrenut Pokret ustavne zaštite, odnosno pobuna koju su Duanovi potčinjeni odbili silom ugušiti.</s><s>Duan je, osramoćen, u novembru 1917. ponovno podnio ostavku.</s>

<s>Usprkos toga, Duan je zadržao kontrolu i uticaj nad velikim dijelom trupa, i od njih stvorio svojevrsnu političku stranku koja će postati poznata kao Anhui klika.</s><s>U proljeće 1918. godine je, koristeći trupe Zhang Zuolina iz Mandžurije, ishodio svoje ponovno postavljanje na mjesto premijera.</s><s>Međutim, nekoliko mjeseci kasnije je otkriće tzv. Nishiharinih zajmova izazvalo skandal te je Duan ponovno prisiljen odstupiti.</s><s>Protiv Duana i njegove Anhui klike se organizirala tzv. Zhili klika na čelu sa Cao Kunom.</s><s>Godine 1920. je između njih izbio kratkotrajni Zhili-Anhui rat u kome je Duan poražen.</s><s>Duan je ostao relevantan jedino zahvaljujući sukobu između Zhili i Zhang Zuolinove Fengtian klike, a 1924. godine je kao kompromisno rješenje, a sada bez vojne podrške, imenovan za v.d. predsjednika Republike.</s><s>Njegov pokušaj da sa Sun Yat-senom ishodi kompromisno ujedinjenje sjeverne i južne Kine je, međutim, doživio neuspjeh.</s><s>Godine 1926. je došlo do pobune nacionalista i komunista te je Duan prisiljen bježati u Mandžuriju kod Zhang Zuolina.</s><s>Iako je Zhang zauzeo Peking, odbio je vratiti Duana na dužnost.</s><s>Duan se nakon toga povukao iz javnog života te je posljednje godine proveo u Šangaju.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Literatura 
 Bonavia, David.</s><s>China's Warlords.</s><s>New York: Oxford University Press.</s><s>1995.</s>

<s></s>

<s>|-</s>

<s>|-</s>

<s>|-</s>

<s>|-</s>

<s>|-</s>

<s>|-</s>

<s>|-</s>

<s>|-</s>

<s>Kineski vojskovođe
Kineski političari
Predsjednici Republike Kine
Premijeri Republike Kine</s>

