Pedro II od Brazila
<s>Pedro II, punim imenom Pedro de Alcântara João Carlos Leopoldo Salvador Bibiano Francisco Xavier de Paula Leocádio Miguel Gabriel Rafael Gonzaga (Rio de Janeiro, 2. prosinca 1825. – Pariz, 5. prosinca 1891.) je bio brazilski plemić koji je od 1831. do 1889. godine vladao kao drugi i posljednji car Brazila.</s><s>Rođen je u Rio de Janeiru kao sin cara Pedra I i njegove prve supruge, Marije Leopoldine, u sklopu dinastije Braganza.</s><s>Iznenadni odlazak njegova oca 1831. godine doveo je petogodišnjeg Pedra na brazilsko prijestolje, zbog čega je proveo grozno i samotno djetinjstvo.</s><s>Kako je to vrijeme provodio pripremajući se za preuzimanje trona, Pedro II je poznavao malo trenutaka radosti i imao je malo prijatelja.</s><s>Njegova iskustva s dvorskim i političkim spletkama uvelike su utjecala na njegov kasniji karakter.</s><s>Pedro II je odrastao i postao čovjek sa snažnim osjećajem dužnosti prema svojoj zemlji i narodu.</s><s>S druge strane, mrzio je svoju ulogu monarha.</s>

<s>Naslijedivši carstvo na rubu propasti, Pedro II je Brazilsko Carstvo pretvorio u međunarodnu silu u usponu.</s><s>U tom je periodu Brazil stekao poseban status u odnosu na susjedne hispanske republike na račun svoje političke stabilnosti, garancije slobode govora, poštivanja ljudskih i građanskih prava, ekonomskog razvoja i predstavničke, parlamentarne monarhije.</s><s>Za njegova mandata, Brazil je izašao kao pobjednik u trima međunarodnim konfliktima (Platinski rat, Urugvajski rat, Paragvajski rat) te nekolicini manjih međunarodnih i domaćih situacija.</s><s>Također, Pedro II je stekao reputaciju gorljivog pobornika obrazovanja, kulture i znanosti.</s><s>Stekao je admiraciju cijele serije suvremenika, poput Charlesa Darwina, Victora Hugoa i Friedricha Nietzschea, a među prijateljima su mu bili Richard Wagner, Louis Pasteur i Henry Wadsworth Longfellow.</s>

<s>Iako među narodom nije postojala želja za promjenom političkog sustava, Pedro II je 1889. godine iznenada svrgnut u puču kojega je podržavala isključivo malobrojna vojnička garnitura koja je željala republiku predvođenu diktatorom.</s><s>Sam Pedro II je već neko vrijeme bio nesiguran u monarhiju, unatoč velikoj podršci naroda.</s><s>Kada je svrgnut u puču, a umjesto Carstva je formirana Prve Republike, Pedro II nije želio obnoviti monarhiju.</s><s>Posljednje dvije godine života provodi u egzilu u Europi u bijednim životnim uvjetima s malo novca.</s><s>Preminuo je 5. prosinca 1891. godine u Parizu u 00:35 od posljedica pneumonije.</s>

<s>Carevi Brazila
Portugalsko plemstvo
Abolicionisti
Biografije, Rio de Janeiro
Vitezovi Svetog groba</s>

