Manuel Godoy
<s>Manuel de Godoy (12. maj 1767., Castuera (Badajoz) - 4. oktobar 1851., Pariz) punim imenom Manuel de Godoy Álvarez de Faria Ríos Sánchez Zarzosa bio je miljenik španjolskog dvora i premijer u dva mandata, čija je katastrofalna vanjska politika pridonijela nizu nesreća i poraza koji su kulminirali 
abdikacijom kralja Carlosa IV a na kraju i okupacijom Španjolske od strane napoleonove armije.</s>

<s>Biografija</s>

<s>Rođen je u staroj ali osiromašenoj plemićkoj familiji Godoy se 1784.  zajedno sa bratom uputio do Madrida i kao on ušao u dvorsku gardu.</s><s>Privukao je pažnju Marije Luise, supruge prijestolonasljednika Carlosa Antonia Pascuala i ubrzo je postao njezin ljubavnik.</s><s>Kad je njen suprug 1788. preuzeo od oca tron kao Carlos IV dominantna Maria Luisa nagovorila je Carlosa da unaprijedi Godoa što se tiče ranga i položaja, pa je on već do 1792. bio feldmaršal i premijer nagrađen najvišom plemićkom titulom Vojvodom od Alcudie.</s><s>Od tad je Godoy držao kraljevsku familiju u šaci, jer je bio fleksibilan, lukav, sklon intrigama, dovoljno snažan da nikad ne pokaže znakove slabosti i nemoći.</s>

<s>Kad je Godoy imenovan premijerom 1792. njegov prvi potez bio je pokušaj da spasi francuskog kralja Louisa XVI od 
giljotine.</s><s>Kad mu to nije uspjelo - 1793. zaratio je sa Prvom Francuskom Republikom.</s><s>Nakon početnih španjolskih uspjeha  uslijedili su veliki gubici, pa se Godoy odlučio na pregovore i 1795. sklopio Bazelski mir, zbog čega mu je zahvalni dvor dodijelio titulu Princ mira (Príncipe de la Paz).</s>

<s>Da bi poboljšao odnose sa Francuskom republikom Godoy se 1796. u San Ildefonsu upustio u pregovore, koji su rezultirali sporazumom o savezništvu protiv Velike Britanije.</s><s>Španjolska je ubrzo objavila rat, ali je flota doživjela težak poraz u Bitci kod rta Sveti Vincent, istovremeno se Francuska pokazala nevjernim saveznikom i pokazala malo brige za španjolske interese.</s><s>Zbog tog je 1798. smjenjen sa premijerskog položaja, ali je i nadalje ostao miljenik kraljevske familije i utjecajan čovjek na dvoru.</s><s>Na položaj je vraćen 1801. dok je još uvjek bjesnio rat između Francuske i Britanije, a Napoleon postao prvi konzul i zaveo diktaturu.</s><s>Godoy je popustio francuskom pritisku i sudjelovao u invaziji na britanskog saveznika Portugal, kao komandant španjolskih snaga u trotjednom Ratu naranče.</s><s>Nakon portugal]]ske kapitulacije Napoleon je 1802. sklopio sa Velikom Britanijom - Amienski mir, ne mariviši previše za španjolske interese.</s><s>Zbog tog se u domovini formirala opozicija protiv Godoya okupljena oko Carlosovog sina prijestolonasljednika (Fernanda VII), nezadovoljna njegovom politikom.</s>

<s>Kad je ponovno izbio rat između Francuske republike i Velike Britanije 1803., Godoy je uspio zadržati neutralnost do decembra 1804. kad je promjenio stranu i još jednom se pridružio Francuskoj, objavivši rat Velikoj Britaniji.</s><s>Deset mjeseci kasnije španjolska ratna mornarica je potpuno uništena u bitki kod Trafalgara.</s><s>Odnosi sa Napoleon postepeno su se poboljšavali, pa je to dovelo 1807. do tajnog Sporazum iz Fontainebleaua po kom su Španjolska i Francuska dogovorile podjelu Portugala, Godou je ponuđen  jug Portugala (Kraljevina Algarve).</s><s>Nekoliko mjeseci kasnije u Španjolskoj se saznalo da Francuska planira okupirati dio njenih sjevernih provincija.</s><s>Dvor na čelu sa kraljem koji je želio formirati vladu u egzilu, pokušao je pobjeći iz zemlje, ali je u Aranjuezu, masa odana prijestolonasljedniku, umalo ubila Godoya i prisilila Carlosa IV da abdicira u korist svog sina Fernanda VII.</s><s>Fernando je odmah dao uhapsiti Godoya, ali su već u maju 1808. uhapšena sva trojica - i Godoy, Fernando i Carlos i to od Napoleona kad su pokušali pobjeći u Francusku.</s>

<s>On je naime odlučio na španjolski tron instalirati svog brata Josepha Bonapartu, pa su mu sva trojica smetala.</s>

<s>Godoy je ostao vjeran Carlosu IV i živio sa njim u egzilu u Rimu sve dok on nije umro 1819.</s><s>Tad se preselio u Parizu i živio od skromne francuske penzije sve do 1847, kad mu je nova španjolska kraljica Isabella II vratila sve titule i vratila dio zaplijenjenih imanja.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Manuel de Godoy, prime minister of Spain (na portalu Encyclopaedia Britannica)</s>

<s>Premijeri Španije
Španski političari
Špansko plemstvo</s>

