Lucien Aimar
<s>Lisjen Emar (; Jer, 28. april 1941) bivši je francuski profesionalni biciklista.</s><s>Profesionalac je bio od 1965. do 1973.</s><s>Najveći uspeh ostvario je 1966. godine, kada je osvojio Tur de Frans.</s>

<s>Amaterska karijera 
Emar je počeo amatersku karijeru 1960. godine.</s><s>1962 pobedio je na trci Pariz—Briar, a 1963. je završio drugi na Tur de Avenir trci, 42 sekunde iza Feličea Đimondija, ali je Đimondi dobio minut kazne i pobeda je pripala Emaru.</s><s>1964. učestvovao je na Olimpijskim igrama u Tokiju, gde je završio na 80 mestu.</s>

<s>Profesionalna karijera</s>

<s>1965 — 1966 
Emar je počeo profesionalnu karijeru 1965. u timu Ford Gitane, gde je lider bio Žak Anketil.</s><s>Emar je u nekoliko trka ostavio dobar utisak na menadžera Rafaela Žeminjanija, koji ga je odabrao da vozi Tur de Frans, ipak, Emar nije uspio da ga završi, napustio ga je u Pirijenima, tokom devete etape.</s>

<s>Na početku 1966.</s><s>Emar je osvojio trku Đenova—Nica, a zatim je završio drugi na Fleš Valonu.</s><s>Na Tur de Fransu, Emar je imao podršku petostrukog pobednika, Žaka Anketila, koji je vozio svoj zadnji Tur.</s><s>Emar je napadao na brzim usponima i osvojio je Tur sa 1'17" ispred Jana Jansena.</s><s>Na kraju sezone, završio je deveti na svetskom prvenstvu.</s><s>Emar je bio kritikovan jer je pomogao Nemcu Rudiju Atigu da dostigne Anketila.</s>

<s>1967 — 1973 
1967.</s><s>Emarov i Anketilov tim postao je Bic, po sponzorstvu kompanije cigareta.</s><s>Emar je osvojio etapu na trci Mon Faron i trku četiri dana Dankeka.</s><s>Na Điro d’Italiji je završio sedmi, a zatim je vozio Tur za Francuski nacionalni tim.</s><s>Emar je pobedio na osmoj etapi, a zatim je vozio za Pinžeona, koji je i osvojio, Emar je završio šesti.</s>

<s>1968. su na Turu učestvovali nacionalni timovi zadnji put.</s><s>Emar je odlučio da vozi za Francuski B tim, umesto da bude podrška u A timu, završio je Tur na sedmom mestu, a zatim je osvojio nacionalno prvenstvo ispred Rože Pinžeon|Rožea Pinžeona]].</s><s>1969. nije ostvario nijednu pobedu.</s><s>Dobio je jednomesečnu suspenziju zbog dopinga, zbog čega nije mogao da vozi na Vuelta a Espanji.</s><s>Na Turu je bio u lošoj formi i završio je na 30 mestu.</s>

<s>Nakon loše sezone, Emar je napustio tim Bic, koji je imao novog lidera, Luisa Okanju, a u novom timu igrao je ulogu pomoćnika za Lusjena Van Impea.</s><s>Pobedio je na osam trka pre Tura, gde je završio na 17 mestu.</s><s>Sezonu je završio drugim mestom na trci Bordo—Pariz.</s>

<s>Emar je ostao u timu iako je potvrđeno da je lider Van Impe.</s><s>1971. osvojio je tri trke, a na Turu je završio deveti, dok je Van Impe osvojio treće mesto.</s><s>Na kraju sezone, prelazi u novi Nemački tim, Rokado, sa kojim bilježi samo jednu pobedu, a Tur de Frans je završio na 17 mestu.</s><s>Osvojio je deseto mesto na Vuelta Katalonija trci.</s>

<s>U svojoj zadnjoj sezoni, Emar se vratio u tum Rafaela Žeminjanija.</s><s>Osvojio je nekoliko trka u Francuskoj, Tur de Frans je završio na 17 mestu.</s><s>Zadnju pobedu ostvario je na trci u Bretanji, nakon čega je završio karijeru i postao je tehnički savetnik za biciklizam u provinciji Azur, a kasnije organizator tura Mediterana.</s>

<s>Spoljašnje veze</s>

<s>Profil na biciklističkoj arhivi
 Rezultati Lisjena Emara na Tur de Fransu</s>

<s>Francuski biciklisti
Francuski olimpijci
Biciklisti na Olimpijskim igrama 1964.</s><s>Pobjednici Tour de Francea</s>

