Svetište Voda svetog Jakova u Deževicama (Kreševo)
<s>Svetište Voda svetog Jakova u Kreševu je prirodno područje u selu Deževicama, opština Kreševo, Bosna i Hercegovina.</s><s>Svetište čini pećina u kojoj se nalazi vrelo, a voda ne otiče iz nje.</s><s>Voda iz vrela smatra se čudotvornom, a prema vjerovanju hodočasnika, liječi mnoga kožna oboljenja.</s><s>Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj od 13. januara 2021. godine, donijela je odluku da se svetište proglasi za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine.</s><s>Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Amir Pašić, Goran Milojević i Radoje Vidović (predsjedavajući).</s>

<s>Lokacija 
Mjesto Deževice nalazi se na 912 metara nadmorske visine, između planina Bitovnje i Vranice.</s><s>Ima dugu tradiciju rudarstva o čemu svjedoče napuštena rudarska okna.</s><s>Planinski krajolik odlikuju šume visokih stabala, brojni planinski izvori i potoci.</s><s>Svetište svetog Jakova Markijskog, udaljeno je oko pola kilometra od središta sela Deževice, u dolini potoka Nevre i nalazi se u pećini.</s>

<s>Historija 
U pisanim izvorima Deževice se prvi put spominju 1403. godine kada se tu nalazila crkva svete Jelene, franjevački samostan ili rezidencija.</s><s>Poznato je po svetištu, izvoru vode koji se nalazi u pećini duljine 10-15 m, širine do 2 m i visine do 2,5 m. Svetište je dobilo ime po fra Jakovu Markijskom, rodom iz Napulja, Italija, italijanskom franjevcu, propovjedniku, piscu i vikaru Bosanske vikarije od 1435. do 1438. godine.</s><s>U Bosnu je poslan 1432. godine da provede vjersku obnovu i iskorijeni krivovjerje.</s>

<s>Zbog svoje ustrajnosti u provođenju obnove fra Jakov Markijski dva je puta morao napustiti Bosnu, a došao je u sukob s kraljem, vlastelom i fratrima.</s><s>Unatoč svemu, uspomena na boravak fra Jakova u Deževicama ostala je pozitivna, trajna i jaka, čemu svjedoči i prva knjiga na hrvatskom jeziku o svetom Jakovu Markijskom priređena zahvaljujući župi Deževice.</s><s>Četiri stoljeća kasnije, u austrougarskom periodu, u Deževicama je obnovljena župa i podignuta crkva Gospe Snježne, a sveti Jakov Markijski proglašen je suzaštitnikom župe.</s>

<s>Opis  
Pećina je ispunjena vodom koja ne otječe iz nje.</s><s>Voda iz vrela smatra se čudotvornom, tako da svetište svake godine posjećuju deseci hiljada hodočasnika.</s><s>Do druge polovine 80-ih godina XX stoljeća imalo je prirodan izgled.</s><s>Cjelokupni inventar svetišta novijeg je datuma.</s><s>Tada su podignuti novi sadržaji: krst od betona, most preko potoka, ulazne stepenice od mosta do ulaza u pećinu i željezna ograda oko svetišta.</s><s>Tokom rata 1993. godine svetište je devastirano, a po završetku rata obnovljeno.</s>

<s>Reference</s>

<s>Nacionalni spomenici u Kreševu
Svetišta u Bosni i Hercegovini</s>

