Zelena revolucija
<s>Zelena revolucija odnosi se na razdoblje istraživačkih inicijativa i prijenosa tehnologija između 1930-ih i 1960-ih koje su značajno povećale stopu svjetske poljoprivredne proizvodnje, osobito u razvijenom svijetu, a čiji se učinak počeo osjećati od 1960-ih nadalje.</s><s>Inicijativu je vodio Norman Borlaug, "otac zelene revolucije", kojemu mnogu pripisuju da je time spasio milijardu ljudi od izgladnjivanja, te je za svoje zasluge dobio Nobelovu nagradu za mir 1970.</s><s>Borlaug je razvio varijante izdašnih žitarica, ekspanziju infrastrukture navodnjavanja, modernizaciju tehnika rukovođenja, distribuciju hibridnih sjemenki, sintetičkih gnojiva i pesticida za farmere.</s><s>Komisija je ovako objasnila dodjelu Nobelove nagrade Borlaugu:</s>

<s>Pojam "zelena revolucija" prvi je put upotrijebio William Gaud, ravnatelj USAID-a, koji je primjetio široko usvajanje ovih novih tehnologija.</s>

<s>Svjetsko stanovništvo je do 2016. poraslo za četiri milijarde ljudi od početka zelene revolucije te mnogi smatraju da bi, bez te revolucije, vladali puno teži uvjeti gladi i pothranjenosti u svijetu.</s><s>Indija je, primjerice, usvajanjem ove tehnike povećala proizvodnju pšenice sa 10 milijuna tona 1960-ih na 73 milijuna tona 2006.</s><s>Prosječna moderna osoba konzumira 25% više kalorije dnevno od osoba prije zelene revolucije.</s><s>Između 1950. i 1984., zelena revolucija je povećala svjetsku proizvodnju žitarica za 160%.</s>

<s>Kritičari naglašavaju da je zelena revolucija imala i nedostataka u vidu smanjivanja prehrambene sigurnosti za velik dio stanovništva zbog upotrebe pesticida i preusmjeravanje polja za proizvodnju žitarica za prehranu životinja.</s>

<s>Izvori</s>

<s>1960-e
Industrijska poljoprivreda
Revolucije
Prehrana</s>

