Tvrđava (Kadare)
<s>Tvrđava (alb.</s><s>Kështjella) je drugi roman Ismaila Kadarea, objavjen je 1970.</s><s>Radnja je u Kroji i govori o brojnim opsadama tvrđave Kroje koje je Osmansko carstvo sprovelo tijekom osvajanja Balkanskog poluotoka.</s><s>Tvrđava nije prvo književno djelo o Skenderbegovoj borbi mada roman ne obraća veliku pažnju albanskom narodnom junaku, koliko kroz svoju strukturu istrorijskog romana podvrgava jedno dulje promišljanje o kolonijalizmu i o osnovnoj prirodi ratova.</s><s>Ovom romanu je slijedio niz romana o osmanskoj dobi kroz koje je autor razvio diskurs o totalitarizmu i njegovoj sklonost prema osvajanju.</s>

<s>Povijesni događaji</s>

<s>Glavna tema su jedna od turskih bezuspješnih navala pa i općenito događaji u opsadi Kroje.</s><s>Nakon Timurovog napada na Anatoliju, Osmansko carstvo je prošlo kroz građanski rat (tzv. Osmanski interegnum).</s><s>Carstvo je se oporavilo sa dolaskom na vlast sultana Mehmeda I. koji je ubrzo pokrenuo nove ratne pohode prema Zapadu.</s><s>Istu politiku širenja je sproveo njegov nasljednik sultan Murat II sa brojnim uspjesima a sa Mehmedom II. carstvo osvaja Konstantinopolj (1453.), Srbiju (1448/1459) i Bosnu (1463.).</s><s>Osmansko carstvo u 15. stoljeću postaje najjača vojna sila u Europi i na Sredozemlju.</s><s>Prvi vojni obračun sa Albancima Osmanlije su imali na Bitci na Saurskom polju (septembar 1385.) protiv Balšića a u postepenom širenju na Balkanu Turci osvajaju i albanske gradove: Đirokastra 1417.</s><s>Korča 1440.</s><s>Valona 1464.</s><s>Da bi im stali na kraj nekoliko velikana iz albanske oblasti su stupili u savez i 2. marta 1444. stvorili Lješku ligu.</s><s>Na takvim pretpostavkama borba albanskog naroda pruža otpor i uspijeva 28 godina obraniti Kroju.</s><s>Osmanlije su na četiri navrata napali brdsku trvđavu:</s>

<s>prva opsada Kroje (maj – novembar 1450.), kada je prvi put Đurađ Kastriot obranio grad protiv sultana Murata II. ;
 druga opsada Kroje (jun 1466. – april 1467.), kada je 34-godišnji sultan Mehmed II vodio napad uz oficira Balaban Baderom ; 
 treća opsada Kroje (1467), gdje je turski vođa bio Mahmud-paša Anđelović ;
Svi su napadi propali, sve do promjene sreće na albanskoj strani kada je 17. januara 1468.</s><s>Skenderbeg umro od malarije.</s><s>Mehmet II je se vratio na Kroju deset godina poslije Skenderbegove smrti, uz oficira Kodža Davud-pašom, damatom osmanske dinastije, i prešao preko albanskog bedema u :
 četvrtoj opsadi Kroje (proljeće 1477 — 1478) kada je zadnji vojvoda Lješke lige Leka Dukađin predao Kroju Turcima.</s><s>Skadar su Mlečani predali 1479. a zadnji albanski grad Drač je pao 1501. godine.</s>

<s>Osobine romana
U ovom romanu Kadare usmjeruje melankoličan pogled na velike valove povijesti.</s><s>Stoga pored priče o davnom turskom napadu osjeća se tmnina Hladng rata i politička napetost 1970-ih godina, kada je albansko društvo brinulo zbog moguće invazije i smatralo tu prijetnju neminovnu.</s><s>Slaveći mit optora jednog naroda protiv tuđeg okupatora, tako značajan na Balkanu, Kadare promatra duh osvajača kroz ovaj roman jer za njega Istok znači misticizam i barbarstvo, a prije svega despotizam i osvajački duh, pa je osmanski napad značio čupanje europskih korijena Albanije, isto kao što je sovjetski komunizam novi oblik azijskog despotizma i težnja ka neograničenoj kontroli vlasti.</s><s>David Bellos kaže u pogovoru engleskog izdanja knjige da je uzorak Trđave Barletijeva Opsada Skadra (1504) dok su drugi u njoj vidjeli neke oblike iz Buzzatijeve Tatarske pustinje.</s><s>Oko 1968. u komunističkoj Albaniji su se držale proslave uoči 500-godišnjaka od smrti Skenderbega.</s><s>Tom prilikom je objavljena knjiga koja je sadržavala niz turskih kronika od 1330. do 1760. i koju je preveo Selami Pulaha pod naslovom Lufta Shqiptaro Turke në shekullin xv.</s><s>Burime osmane (sh.</s><s>Albansko-turski rat u 15. stoljeću.</s><s>Osmanski izvori).</s><s>Radi se o tekstu sa kojim imamo izvorno svjedočanstvo i pogled turskog putnika na albanski narod, dakle imamo pogled sa druge strane o »Nama«, i taj je efekt pozanimao Kadarea.</s><s>Roman ima dobar ritam i čitak je, drži se do uzorka klasičnih istrorijskih romana u kojim autori obrađuju veliku sliku jednog razdoblja, pažnja se obraća na velike narodne mase, na društvene struje, na ulogu vođa i na mjesto pojedinaca.</s><s>No, ovdje priča ima svoj smjer i ugao promatranja.</s><s>Nema Skenderbega ni sultana, u priči to su daleki likovi od kojih dolaze odluke ili naredbe.</s><s>Malo je datuma, toponima, ime tvrđave se ne pojavljuje, niti Skanderbeg uopće stupa na pozornicu.</s><s>Kadare namjerno zanemaruje te detalje i stavlja narativnu sliku kao pod stalnim impresionističkim filterom.</s><s>Široka struktura pripovjedanja teče epskim koracima – neki su rekli arhetipom Ilijade a drugi i Eshilovim Perzijancima i Sedmoricama protiv Tebe – dok u svakoj slici ozračuje napetost i slikovitost ratnih priča.</s><s>Kadare se ponekad služi širokim pogledom vanjskog kroničara kada je riječ o toku lave narodnih masa i vojske ali je glavni pogled jedna subjektiva sa bojišnice, pripovjedač je zapovjednik osmanske vojske i sudjeluje u opsadi tvrđave.</s><s>Reklo bi se glas vojnika koji zapisuje ili pamti opsadu.</s><s>Izričito zanimljiv u romanu je detaljni opis osmanskih snaga, tako da čitalac ima upečatljivu sliku o turskoj vojsci, kako je djelovala i bila organizirana.</s>

<s>Izdavačka kronologija
  Kështjella, Tiranë, Naim Frashëri, 1970.</s><s>Les tambours de la pluie, Paris, Hachette, 1972.</s><s>The Castle, Tirana, 8 Nëntori Pub.</s><s>House, 1974.</s><s>Los tambors de la lluvia, Barcelona, Ediciones Destino, 1974.</s><s>La fortezza, Tirana, Frasheri, 1975.</s><s>Tvrđava, Priština/Beograd, Jedinstvo/Nolit, 1977.</s><s>I tamburi della pioggia, Milano, Longanesi, 1981.</s><s>A fellegvár, Budapest, Zrínyi, 1982.</s><s>Cetatea, Bucureşti, Univers, 1987.</s><s>Το Κάστρο, Athēna, Poreia, 1990.</s><s>Die Festung, München, Dt.</s><s>Taschenbuch-Verlag, 1999.</s><s>The Siege, Edinburgh, Canongate Books, 2008.</s>

<s>Reference</s>

<s>Albanska književnost Romani 1970.</s>

