Joakim I Carigradski
<s>Joakim I () bio je vaseljenski patrijarh Carigrada od 1498. do 1502. te nakratko 1504.</s>

<s>Život
O ranom životu Joakima se zna da je prije ustoličenje na mjesto patrijarha bio mitropolit Drame te da je, prema izvorima, bio mlad, ne naročito učen, ali zato imao administrativne sposobnosti te se isticao vrlinom.</s><s>U jesen 1498. je izabran za patrijarha uz podršku kralja Konstantina II od Grutzije, preuzevši mjesto od Nifonta II koga su podržavali vlaški knezovi.</s><s>U to je vrijeme Gruzija kao kršćanska, odnosno pravoslavna zemlja bila formalno nezavisna od Osmanskog Carstva te su njeni vladari zbog toga imali izuzetan uticaj na izbor patrijarha.</s>

<s>Kao patrijarh Joakim se isticao popularnošću među pastvom.</s><s>Tako se navodi da je na putu za Gruziju, gdje je trebao prikupiti novac za Crkvu, mitropolitt Selimbrije  sultan ponudio hiljadu zlatnika da bude izabran za patrijarha umjesto Joakima; kada su za to čuli vjernici, sami su prikupili isti iznos i platili ga sultanu kako bi spriječili Joakimovu smjenu.</s><s>U proljeće 1502. godine je Joakim, međutim, bio svrgnut od strane sultana Bajazida II nakon što je otkriveno da je bio naručio izgradnju crkve od kamena bez sultanovog dopuštenja.</s>

<s>Nakon Joakimove smjene, za novog je partrijarha izabran Nifont II, ali on je odbio preuzetii dužnost.</s><s>Zbog toga su vlaški vladari svoju podršku preusmjerili na Pahomija I, koji je izabran početkom 1503. te stolovao oko godinu dana, sve dok početkom 1504. godine Joakimovi prijatelji nisu prikupili 3500 zlatnika da ga ponovno postave za patrijahra (500 zlatnika od uobičajene tarife koju je sultan naplaćivao za imenovanja patrijarha).</s>

<s>Joakimovo drugo stolovanje je trajalo samo nekoliko mjeseci.</s><s>Ubrzo nakon izbora je otputovao na sjever kako bi pokušao poboljšati odnose sa svojim političkim neprijateljim, ali su i vlaški knez Radu IV Veliki i moldavski knez Bogdan III Jednooki odbili pomirenje.</s><s>Joakim je umro 1504. godine za vrijeme boravka u Vlaškoj, bilo u Targovištu ili Dristi, te ga je naslijedio Pahomije I.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske veze
 Historia politica et patriarchica Constantinopoleos, Cap XIV: P. Ioachimus, (trans.</s><s>Martin Crusius, 1584).  i</s>

<s>Carigradski patrijarsi</s>

