Manuel Noriega
<s>Manuel Antonio Norijega Moreno (; rođen 11. februara 1934 - 29. maja 2017) je bio  general i vojni diktator Paname od 1983. do 1989. godine.</s>

<s>Norijega je od kraja 1950ih bio saradnik Cije.</s><s>Vlast je preuzeo 1983. i bio je jedan od najvažnijih američkih saveznika sve do Američke invazije Paname 1989. godine kada su ga su se Sjedinjene Države odrekle zbog optužbi za trgovinu drogom i pranje novca.</s><s>Norijega je zarobljen u akciji i prebačen u SAD.</s><s>Suđeno mu je 1992, a svoju kaznu je odležao 2007. godine.</s><s>SAD su ga isporučile Francuskoj 27. aprila 2010. godine da bi mu se i tamo sudilo za pranje novca.</s>

<s>Biografija 
Norijega je rođen u Panama Sitiju 11. februara 1934. godine.</s><s>Opredelio se za karijeru profesionalnog vojnika.</s><s>Najveći deo obrazovanja dobio je u peruanskoj Vojnoj školi Horiolos u Limi.</s><s>Takođe je prošao obuku iz obaveštajnog i kontraobaveštajnog rada u Školi Amerika u Fort Galiku 1967, kao i kurs psiholoških operacija u Fort Bragu, Severna Karolina.</s><s>Promovisan je u pripadnika Panamske nacionalne grade 1967, a u čin poručnika je unapređen 1968.</s><s>Tvrdi se da je bio vojničke zavere da se ukloni sa vlasti Arnulfo Arijas, mada po Norijegi, ni on ni njegov mentor Omar Torrijos nisu bili umešani.</s><s>U borbi za vlast nakon koja je usledila, uključujući i neuspeli puč iz 1969, Norijega je podržavao Torihosa.</s><s>Torijos ga je unapredio u čin potpukovnika i postavio za šefa vojne obaveštajne službe.</s>

<s>Omara Torihosa je na mestu komandanta Panamske nacionalne garde nasledio Florensio Flores Agilar.</s><s>Njega je sledeće godine nasledio Ruben Dario Paredes, a Norijega je postao šef štaba.</s><s>Paredes je podneo ostavku na to mesto kako bi se kandidovao za predsednika i imenovao Norijegu za svog naslednika.</s>

<s>Saradnja sa Cijom 
Iako Norijega nije bio ugovorom povezan sa Cijom do 1967, Norijega je sarađivao sa njom od kraja 1950ih do 1989, a na njenom platnom spisku je bio do 5. februara 1988., kada je služba za borbu protiv trgovinu narkoticima podigla optužnice protiv njega.</s>

<s>Godine 1988. senatski podkomitet za terorizam, narkotike i međunarodne operacije zaključila da „saga o panamskom generalu Manuelu Antoniju Norijegi predstavlja jedan od najvećih spoljnopolitičkih promašaja za Sjedinjene Države.</s><s>Tokom 1970ih i 1980ih, Norijega je uspevao da manipuliše američkom politikom prema svojoj zemlji, dok je u isto vreme vešto gomilao skoro apsolutnu vlast u Panami.</s><s>Jasno je da je svaka agencija vlade SAD koja je bila povezana sa Norijegom zažmurila na njegovu korupciju i trgovinu drogom, iako je on postajao ključni igrač u korist kartela iz Medeljina (čiji je jedan član bio poznati kolumbijski narko bos Pablo Eskobar)“.</s><s>Norijegi je bilo dozvoljeno „da uspostavi prvu narkokleptokratiju na ovoj hemisferi“.</s>

<s>De fakto vladar Paname 
Norijega je učvrstio svoj položaj de fakto vladara u avgustu 1983. kada je unapredio sebe u čin generala.</s><s>Pružio je Sjedinjenim Državama nove povlastice, i, uprkos sporazumima o Panamskom kanalu, dozvolio je SAD da uspostave stanice za prisluškivanje u Panami.</s><s>Pomagao je proameričke gerilce u Nikaragvi kao posrednik u slanju američkog nova i oružja po nekim tvrdnjama.</s><s>Međutim, Norijega tvrdi da je njegov stav u tom periodu bio neutralan, pošto je dopuštao gerilcima sa obe strane slobodan prolaz kroz Panamu, pod uslovom da ne koriste Panamu kao bazu za vojne operacije.</s>

<s>Skupština Paname je imenovala Norijegu za „glavnog izvršnog oficira“ vlade, formalizujući stanje koje je postojalo već 6 godina.</s><s>U oktobru 1984.</s><s>Norijega je dozvolio prve predsedniče izbore u poslednjih 16 godina.</s><s>Kada su početni rezultati pokazivali da će bivši predsednik Arnulfo Arijas zabeležiti pobedu, Norijega je zaustavio prebrojavanje.</s><s>Vlada je kasnije izdala saopštenje u kojem stoji da je kandidat Demokrastke revolucionarne partije Nikolas Ardito Bartleta Valarion osvojio tesnu većinu od 1.713 glasova.</s><s>Nezavisne procene su govorile da bi Arijas pobedio sa razlikom od 50.000 glasova da su izbori sprovedeni regularno.</s>

<s>Otprilike u isto vreme, Hugo Spadafora, jedan od najglasnijih kritičara Norijege koji je živeo u inostranstvu, je optužio Norijegu da je umešan u trgovinu drogom i da namerava da se vrati u Panamu da bi mu se suprotstavio.</s><s>Spadafora je otet iz autobusa na kostarikanskoj granici.</s><s>Kasnije je pronađeno njegovo obezglavljeno telo, sa znacima teškog mučenja, umotano u poštansku vreću.</s><s>Njegova porodica i druge grupe su zatražili istragu ubistva, ali je Norijega odbio svaki pokušaj istrage.</s><s>On je u vreme ubistva bio u Parizu, za koje je optiživan komandant pokrajine Čirikaj, Luis Kordoba.</s><s>Snimljen je razgovor između Norijege (iz Pariza) i Kordobe:
 Kordoba: „Imamo besnog psa“.</s><s>Norijega: „A šta neko radi sa psom koji ima besnilo?“</s>

<s>Predsednik Paname Bartleta je u to vreme bio u poseti Njujorku.</s><s>Jedan novinar mu je postavio pitanje o Spadaforinom ubistvu i on je obećao istragu.</s><s>Nakon povratka u Panamu, pozvan je u štab panasske vojske i naređeno mu je da podnese ostavku.</s><s>Kao prijatelj i bivši student Džordža Šulca, Bartletu su SAD smatrale nedodirljivim, a njegova ostavka je bila prekretnica u odnosima SAD i Norijege.</s>

<s>Izbori 1989. godine 
Izbore 1989. godine pratile su kontroverze.</s><s>Koalicija predvođena Demokratskom revolucionarnom partijom je nominovala Karlosa Dukua, izdavača najstarijih novina u državi, „La Estrelja de Panama“.</s><s>Većina ostalih partija se ujedilo oko Giljerma Endare, člana Arijasove Partija Panamaca, uz kandidate ua potpredsednika Rikarda Arijasa Kalderona i Giljerma Forma.</s>

<s>Američka invazija Paname</s>

<s>SAD su uvele Panami ekonomske sankcije, a odnosi između američke vojske stacionirane u zoni Panamskog kanala i Norijeginih trupa su se pogoršali.</s><s>Dana 15. decembra 1989. u skupštini Paname konstatovano je da su Sjedinjene Države i Panama u stanju rata.</s><s>Norijega je kasnije tvrdio da ova izjava se odnosi na američke akcije protiv Paname i da ne predstavljaju objavu rata.</s><s>Američka vojska je nastavila da nesmetano vrši manevre i operacije kao što su operacija Peščana buva i operacija Purpurna oluja.</s><s>Američko akcije su bile opravdavane sporazumom o Panamskom kanalu iz 1980. između Torihosa i Džimija Kartera, koji je garantovao američkim vojnicima slobodan prolaz u slučaju odbrane Panamskog kanala.</s><s>Panama je ovo videla kao kršenje ugovora.</s>

<s>Sa druge strane, i Norijegine snage su zaustavljale američke vojnike i civile.</s><s>Tri incidenta koja su se dogodila neposredno pred početak invazije je spomenuo američki predsednik Džordž Buš kao razloge za operaciju.</s><s>U incidenu koji se odigrao 16. decembra, četvoro američkih vojnika je zaustavljeno u gradu Panami.</s><s>Američki sekretarijat odbrane je tvrdio da su vojnici bili nenaoružani i u civilnom vozilu i da su pokušali da pobegnu tek kada su njihovo vozilo opkolili civili i panamski vojnici.</s><s>U tom incidentu je ubijeno jedan američki marinac.</s><s>Panamska vojska je tvrdila da su Američki vojnici bili naoružani i da su bili izviđačkoj misiji.</s>

<s>Američka invazija Paname je pokrenuta 20. decembra 1989. godine.</s><s>Gubici na američkoj strani su bili 24 poginula vojnika i tri civila, dok broj panamskih gubitaka nije utvrđen.</s><s>Generalna skupština Ujedinjenih nacija je većinom od 75:20 uz 40 uzdržanih osudila invaziju kao kršenje međunarodnog prava.</s>

<s>Norijega je pobegao tokom invazije i za njim je pokrenuta potera.</s><s>Pretio je da će pokrenuti gerilski rat ako mu vatikanski nuncij ne pruži utočište.</s><s>Otkriveno je da se Norijega sakrio u vatikansku ambasadu u Panami.</s><s>Predao se 3. januara 1990.</s><s>Zadržan je kao ratni zarobljenik i kasnije je prebačen u Sjedinjene Države.</s>

<s>Suđenje</s>

<s>Suđenje je održavno pred okružnim sudom u Majamiju.</s><s>Norijea je osuđen po osam tačaka za trgovinu drogom, reketiranje i pranje novca.</s>

<s>Na suđenju Norijega je pokušao da se odbrani predstavljajući kriminalna dela za koje je optužen kao deo rada za Ciju.</s><s>Vlada SAD nije dozvolila bilo kakvo obelodavanje razloga zašto su Sjedinjene Države plaćale Norijegu jer je ova informacija proglašena tajnom i njeno otkrivanje bi bilo protiv interesa SAD.</s><s>Na preeliminarnom saslušanju, vlada je izjavila da je Norijega dobio 320.000 dolara od američke vojske i Cije, dok je Norijega insistirao da je „stvarna suma blizu 10.000.000 dolara i da bi mu bilo potrebno dozvoliti da otkrije zadatke koje je vršio za SAD“.</s><s>Okružni sud je zauzeo stav da je informacija o sadržaju tajnih misija u kojima je Norijega učestvovao u zamenu za navodne isplate bilo irelevantno za njegovu odbranu.</s><s>Sud je presudio da bi predstavljanje dokaza o Norijeginoj ulozi u Ciji „zbunilo porotu“.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Literatura</s>

<s>Spoljašnje veze</s>

<s>Radio-televizija Republike Srpske: Odobreno izručenje Manuela Norijege, 23. 11. 2011.</s>

<s>Panamski političari
Krijumčari narkotika
Biografije, Hladni rat</s>

