Sintagma (lingvistika)
<s>Sintagma (, prema  od  - zajedno i   - složiti) je uređena grupa reči spojena u jednu pojmovnu celinu, koja obavlja neku funkciju u rečenici.</s><s>Može da se sastoji od imenica, prideva, priloga, neličnih glagolskih oblika i brojeva.</s>

<s>Nezavisne i zavisne sintagme 
Odnos reči u sintagmi može biti nezavisan ili zavisan, pa se u skladu sa tim sintagme mogu podeliti na:
 nezavisne
 zavisne ili odredbene</s>

<s>Na primer, u rečenici:</s>

<s>Dragan i Marina su otišli na sunčanu plažu.</s>

<s>službu subjekta vrši sintagma Dragan i Marina, koju čine dve imenice, čiji je međusobni odnos u sintagmi nezavisan, a službu priloške odredbe za mesto vrši zavisna sintagma sastavljena od prideva i imenice, koji se međusobno nalaze u zavisnom odnosu, jer pridev ne može stajati bez imenice.</s>

<s>Zavisne sintagme 
Kod svih zavisnih sintagmi razlikuju se jedan glavni i jedan ili više zavisnih članova, gde vrsta reči glavnog člana određuje vrstu sintagme, pa se tako zavisne sintagme dele na:
 imeničke
 pridevske
 priloške
 glagolske
 partitativne
 paukalne</s>

<s>Imenička sintagma 
Imenička sintagma je grupa reči koja obavlja neku funkciju u rečenici gde je glavni član imenica.</s><s>Na primer:
Zlatna jabuka 
je grupa reči koja obavlja funkciju imenskog predikata, gde je imenica „jabuka“ glavni član sintagme.</s>

<s>Pridevska sintagma 
Kod pridevske sintagme glavni član je pridev.</s><s>Na primer, u rečenici 
Devojka je veoma lepa. 
grupa reči „veoma lepa“ obavlja funkciju imenskog predikata, koji se sastoji od priloške odredbe za meru (veoma), i prideva (lepa).</s><s>Udarac mu je neverovatno jak.</s><s>Gde se pridevska sintagma sastoji od prideva „jak“ i priloške odredbe za način.</s>

<s>Priloška sintagma 
Priloška sintagma sadrži prilog u funkciji glavnog člana.</s><s>Na primer:
Osećam se veoma loše
priloška odredba za meru „veoma“ i prilog „loše“ predstavljaju prilošku sintagmu.</s>

<s>Glagolska sintagma 
Glagolska sintagma kao glavnog člana može da ima nelične glagolske oblike u sebi, a najčešći glagolski oblici su:
 glagol u obliku infinitiva (sanjati, ići, jesti) na primer:
Najbolje je pažljivo prostudirati rivale. 
gde se glagolska sintagma sastoji od priloga „pažljivo“, glagola „prostudirati“ i imenice „rivali“.
 glagolski prilog sadašnji (plačući, sanjajući)).</s><s>Na primer:
Rastužila se čitajući knjigu.
gde je „čitajući knjigu“ glagolska sintagma koja se sastoji od sadašnjeg glagolskog priloga i imenice.
 glagolski prilog prošli (došavši, pročitavši)</s>

<s>Partitivna sintagma 
Partitivne sintagme su grupe reči koje označavaju deo nečega, što je određeno količinom ili brojem.</s><s>Ako je glavni član imenica, a zavisni član partitivna imenica onda je sintagma partitivna imenička:
 parče (glavni član) torte (zavisni član)
 čaša (glavni član) soka (zavisni član)
 komad (glavni član) hleba (zavisni član)</s>

<s>Paukalna sintagma 
Paukalna () sintagma sadrži imenicu u paukalu uz koju stoje isključevo brojevi dva, tri, četiri i brojne reči dva, oba, obadva, odnosno mali broj reči (dva čoveka, obadva sina, četiri čaše).</s>

<s>Služba reči u rečenici 
Sintagme u rečenici mogu da obavljaju ulogu gotovo svih rečeničnih članova.</s><s>Prema službi u rečenici sintagme se dele na:
 subjekatske, kada u rečenici obavljaju službu subjekta („Pametna Ana studira u Beogradu.“)
 objekatske, kada vrše funkciju:
 pravog objekta („Gledao je u sivkastoplavo nebo“)
 nepravog objekta („Najeli su se voća i napili vode“)
 atributske, kada stoje uz imenicu i bliže je određuju („Mirisalo je na dobar ručak“)
 priloške sintagme, koje vrše ulogu priloških odredbi za 
 vreme („Obećao je da će doći u prvi sumrak.“)
 način („Stalno je govorio tihim glasom.“)
 mesto („Tiho je stajao u uglu zagušljive omanje prostorije.“)
 uzrok („Plakao je tiho zbog svoje zle sudbine.“)
 količinu („Nije imao dovoljno novaca za užinu.“)
 apozitiv („Prelepa devojka, visoka i zgodna, ušla je u našu ulicu, okupanu suncem.“)</s>

<s>Šire i uže sintagme 
S obzirom da uz glavnu sintagmu može da stoji više zavisnih članova, sintagme mogu biti šire, koje u sebi mogu da sadrže više užih sintagmi, tako da prema sastavu sintagme mogu biti šire i uže.</s>

<s>Primeri:
Došla je prelepa devojka plavih očiju.
 šira sintagma je „prelepa devojka plavih očiju“
a uže sintagme su:
 prelepa devojka
 devojka plavih očiju
 plavih očiju</s>

<s>U rečenici:
Dobio sam veoma zanimljivu knjigu.</s>

<s>Šira sintagma je „veoma zanimljiva knjiga“, dok bi uže sintagme bile: „veoma zanimljiva“, „zanimljiva knjiga“</s>

<s>Naporedni odnosi 
Reči i sintagme mogu stajati i u zavisnim i u naporednim odnosima.</s><s>Naporedni odnosi među sintagmama mogu biti sastavni, rastavni i suprotni, dobijaju se upotrebom veznika:
 i, pa, te, ni, niti – sastavni odnos („Veoma užurbano i s velikom pažnjom pripremamo slano predjelo i slatko posluženje.“ )
 ili – rastavni odnos - („Oni su pili gazirane sokove ili domaći sok od maline.“)
 a, ali, no, nego, već – suprotni odnos („Želeli su da se istaknu, ali nisu imali dobre adute.“)</s>

<s>Vidi još 
 Sintaksa</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura</s>

<s>Lingvistika</s>

