Miguel Indurain
<s>Migel Indurain (; 16. jul 1964.) je bivši španski profesionalni biciklista.</s><s>Indurain je pet puta zaredom osvojio Tur de Frans, što je dostigao samo Lens Armstrong, koji je Tur osvojio sedam puta zaredom, ali su mu sve pobede poništene zbog dopinga i Indurain je i dalje rekorded.</s><s>Tur de Frans su po pet puta osvajali još Žak Anketil, Edi Merks i Bernar Ino.</s><s>Indurain je osvojio dvaput Điro d’Italiju i jedan je od sedam vozača koji su osvojili Điro i Tur u istoj sezoni.</s><s>1996. osvojio je zlato na Olimpijskim igrama u Atlanti, u vožnji na hronometar.</s>

<s>Detinjstvo i amaterska karijera</s>

<s>Indurain je rođen u selu Viljava, koje se nalazi u oblasti Pamplone.</s><s>Ima tri sestre i brata, koji je takođe bio profesionalni biciklista.</s><s>Prvi bicikl dobio je za deseti rođendan, ukraden mu je kad je imao 11, pa je radio sa ocem da bi kupio novi.</s>

<s>Od devete godine bavio se trčanjem, bacanjem koplja, košarkom i fudbalom, a sa 14 je prešao u lokalni biciklistički tim Viljavas, prvu trku vozio je u julu 1978. za vozače bez licence i završio je drugi.</s><s>Narednu trku je osvojio, a zatim je vozio svakog vikenda.</s><s>Njegov idol bio je Bernar Ino.</s>

<s>Sa 18 godina, osvojio je nacionalno amatersko prvenstvo i tako je postao najmlađi šampion ikad.</s>

<s>Profesionalna karijera</s>

<s>Početak karijere</s>

<s>1984. vozio je Olimpijske igre u Los Anđelesu, a zatim je počeo profesionalnu karijeru u španskom timu Rejnolds, u kome je i proveo čitavu karijeru.</s><s>Prvu pobedu ostvario je nedelju dana kasnije, osvojio je hronometar na Turu Avenir.</s><s>1985. vozio je Vuelta a Espanju.</s><s>Na prologu je završio drugi, iza Berta Ostreboha, koji je izgubio vreme na drugoj etapi i Indurain je bio lider Vuelte, najmlađi lider u istoriji.</s><s>Vozio je kasnije te godine Tur de Frans, ali je morao da ga napusti na četvrtoj etapi.</s><s>1986. osvojio je Vuelta Mursiju i Tur Avenir, a Tur de Frans je napustio na etapi 12. 1987. je ostvario 13 pobeda na trkama u Španiji, zaradio je bronhitis na Turu Belgije i sa njim je vozio Vuelta a Espanju i nije je završio.</s><s>Za razliku od prethodne dve godine, uspio je da završi Tur de Frans, ali tek na 97 mestu.</s><s>1988. bio je prvi pomoćnik Pedru Delgadu, koji je osvojio Tur.</s><s>Na kraju sezone osvojio je Vuelta Kataloniju, uz jednu etapnu pobedu.</s>

<s>1989. osvojio je Pariz—Nicu i Kriterijum Internacional, a zatim je ostvario prvu pobedu na Tur de Fransu, napadom na devetoj etapi.</s><s>Tom pobedom uzeo je tačkastu majicu, koju je na narednoj etapi nosio jedini put u karijeri.</s><s>Tur je završio na 17 mestu.</s><s>1990. osvojio je etapu na Vuelti Burgos i na Turu Baskijske zemlje.</s><s>Na Tur de Fransu, opet je vozio za Delgada, ali Delgado nije imao snage i nije mogao da osvoji Tur.</s><s>Indurain je završio deseti, žrtvujući nekoliko mesta pomažući Delgadu da izgubi što manje vremena.</s><s>Kasnije je osvojio klasik San Sebastijan.</s>

<s>1991</s>

<s>1991. osvojio je trke u Fuenalabradi i Navaru, završio je četvrti na Lijež—Bastonj—Liježu, a zatim je osvojio drugo mesto na Vuelta a Espanji.</s><s>Na Tur de Fransu, favorit je bio trostruki pobednik Greg Lemond.</s><s>Indurain je bio dobar hronometraš, pa ga nisu smatrali dobrim brdašem.</s><s>Indurain je pobedio na osmoj etapi, a Lemond je bio lider do etape 13, na Turmaleu je izgubio sedam minuta od Induraina, koji je preuzeo žutu majicu i sačuvao je do kraja.</s><s>Nakon Tura, osvojio je Vuelta Kataloniju i završio je drugi u UCI rangiranju.</s>

<s>1992</s>

<s>1992. osvojio je nekoliko manjih trka u Španiji i francuskoj, a zatim i nacionalno prvenstvo.</s><s>Na Pariz—Nici završio je treći, a na Turu Romandije drugi, uz etapnu pobedu, nakon čega je vozio Điro d’Italiju prvi put.</s>

<s>Điro je startovao prologom od 8 kilometara i Indurain je završio drugi.</s><s>Pobedio je na hronometru na trećoj etapi i stekao je prednost nad ostalim rivalima.</s><s>Odlučujuću prednost napravio je na devetoj etapi, prvoj brdskoj, gde je završio 30 sekundi ispred Klaudija Kjapučija.</s><s>Prednost je održavao do kraja, a pobedom na hronometru na zadnjoj etapi, osvojio je Điro sa 5 minuta ispred Kjapučija.</s><s>Nakon Đira, osvojio je i Vuelta Kataloniju.</s>

<s>Tur de Frans je počeo pobedom na prologu i nosio je žutu majicu od prvog dana.</s><s>Na devetoj etapi, hronometru dugom 65 kilometara, Indurain je pobedio ubedljivo.</s><s>Na etapi 13, do Sestrijerea, koja je imala šest brdskih ciljeva, Kjapučije napao, Indurain je bio u problemu, ali je uspio da završi treći.</s><s>Do kraja je pobedio i na hronometru na etapi 19 i osvojio je Tur de Frans sa 4 minuta i 35 sekundi ispred drugoplasiranog Kjapučija, treći završio Đani Bunjo, sa preko 10 minuta zaostatka.</s>

<s>Indurain je sezonu završio na prvom mestu u UCI rangiranju.</s>

<s>1993</s>

<s>1993. počeo je kao i prethodnu sezonu, ostvario je 11 pobeda na trkama u Španiji, od kojih je najznačajnija pobeda na Vuelta Kastilja Leon trci, na nacionalnom prvenstvu završio je drugi.</s>

<s>Na Điro d’Italiji, pobedio je na hronometru dugom 28 kilometara na desetoj etapi i na hronometru od 55 kilometara na etapi 19 i osvojio je Điro 58 sekundi ispred Pjotra Ugrumova.</s>

<s>Tur de Frans je startovao kao i prethodne godine, pobedom na prologu, a nakon pobede na hronometru na devetoj etapi, preuzeo je kontrolu nad trkom.</s><s>Na naredne dve brdske etape završio je drugi i treći, a na etapi 19 je izgubio na hronometru od Tonija Romingera za 42 sekunde.</s><s>Ipak, ranije je stekao veliku prednost i osvojio je treći Tur zaredom sa 4 minuta i 59 sekundi ispred Romingera.</s>

<s>Na svetskom prvenstvu osvojio je drugo mesto i drugu godinu zaredom je završio prvi u UCI rangiranju.</s>

<s>1994</s>

<s>Nakon početka sezone u Španiji, Indurain je vozio Điro d’Italiju, u nameri da uradi nešto što nije niko pre, da osvoji tri godine zaredom Điro i Tur.</s><s>Na Điru nije sve išlo kako treba, izmakle su mu pobede i na otvaranju, na prologu, gde je završio treći i na etapi 18, na hronometru, gde je završio drugi.</s><s>Điro je završio na trećem mestu, tri minuta iza pobednika Evgenija Berzina.</s>

<s>Tur de Frans je startovao drugim mestom na prologu, izgubio je od Britanca Krisa Bordmana, a pobedom na hronometru na devetoj etapi, preuzeo je žutu majicu, pobedio je Romingera za dva minuta.</s><s>Već na narednoj etapi, Indurain je napao, sa njim su otišli Rišar Virenk, Marko Pantani i Luk Leblank, Indurain je završio iza Leblanka, ali je povećao prednost nad Romingerom i majicu je zadržao do kraja.</s><s>Osvojio je četvrti Tur zaredom sa 5 minuta i 39 sekundi ispred Ugrumova, treći je bio Pantani, 7 minuta iza.</s><s>Svi ostali su bili na preko 10 minuta.</s>

<s>Nakon Tura, Indurain je postavio novi rekord na sat vremena, odvezavši 53.040 kilometara i tako nadmašivši rezultat Grima Obrija.</s>

<s>U UCI rangiranju završio je drugi, iza Tonija Romingera.</s>

<s>U maju 1994.</s><s>Indurain je bio pozitivan na Salbutamol tokom trke Tur de Ois, u Francuskoj.</s><s>Prema UCI pravilima, salbutamol je bio dozvoljen za sportiste koji imaju problema sa astmom, ali u Francuskoj je za to sledila suspenzija.</s><s>Ipak, Indurain nije suspendovan jer su se složili da Salbutamol sadrži inhaler, koji se legitimno uzima.</s><s>U Španiji, ovaj događaj su okarakterisali kao pokušaj da se zaustavi Indurainova dominacija.</s>

<s>1995</s>

<s>1995. je počeo drugim mestom na klasiku u Koloradu, a zatim je pobedio na gran priju Moskve i osvojio je nekoliko trka u Španiji.</s><s>Pre Tur de Fransa, osvojio je Kriterijum Dofine Libere.</s>

<s>Tur de Frans nije počeo dobro, na prologu je završio trk na 35 mestu.</s><s>Indurain je iznenadio sve napadom na sedmoj etapi, jedino je Johan Brujnel mogao da ga prati i odsprintao ga, uzeo etapu i žutu majicu.</s><s>Indurain je žutu majicu preuzeo pobedom na hronometru na osmoj etapi.</s><s>Na devetoj etapi, Aleks Cile je napao, Indurain nije mogao da ga prati, ali je završio drugi i uzeo minut ostalim konkurentima.</s><s>Na desetoj etapi pobedio je Pantani, ali je Indurain završio iza sa Cileom i Bjarnom Risom.</s><s>Na etapi 12, koja je bila ravna i nije se očekivala borba za generalni plasman, u ranom delu su napali suvozači Aleksa Cilea, Loran Žalaber i Melšior Mauri, koji su takođe bili u top 10.</s><s>Njihova prednost bila je deset minuta i tada su timovi Induraina i Risa počeli da rade, da bi smanjili zaostatak.</s><s>Na kraju, izgubili su šest minuta i Žalaber je došao do četvrtog, a Mauri do petog, ipak, nisu ugrožavali Induraina.</s><s>Na etapi 15, Virenk je napao, a iza njega je nekoliko vozača palo, Fabio Kasarteli je udario u barijere, nije nosio kacigu i preminuo je u bolnici.</s><s>U čast Kasartelija, etapa 16 nije bila takmičarska.</s><s>Indurain je pobedio na hronometru na etapi 19 i osvojio je peti Tur zaredom sa 4 minuta i 35 sekundi ispred drugoplasiranog Aleksa Cilea.</s>

<s>Na svetskom prvenstvu završio je drugi u drumskoj trci, iza Abrahama Olana, a zatim je pobedio u vožnji na hronometar.</s><s>U UCI rangiranju završio je treći.</s>

<s>1996</s>

<s>1996. je startovao pobedama u Španiji i Portugalu, a zatim je osvojio Kriterijum Dofine Libere drugu godinu zaredom i ušao je na Tur de Frans u pokušaju da ga osvoji šesti put.</s>

<s>Tur je počeo sedmim mestom na prologu, a zbog bronhitisa i hladnog vremena izgubio je tri minuta na sedmoj etapi, a kažnjen je sa još 20 sekundi jer je uzeo vodu na kilometar do cilja.</s><s>Gubio je vreme do kraja, a nije uspio ni da pobedi na hronometru na etapi 20, završio je drugi, iza Jana Ulriha.</s><s>Na kraju, završio je Tur de Frans na 11 mestu, 14 minuta iza pobednika Bjarnea Risa, bez ijedne pobede i bez ijednog dana provedenog u žutoj majici.</s>

<s>Nakon Tura, osvojio je zlato u vožnji na hronometar na Olimpijskim igrama u Atlanti.</s><s>Klasik San Sebastijan završio je na 12 mestu.</s>

<s>U septembru, vozio je Vuelta a Espanju, ali je bio u lošoj formi i nije je završio.</s>

<s>Kraj karijere i privatni život</s>

<s>Indurain je uzeo dva meseca da razmisli o budućnosti, imao je ponudu od tima Onc, za 4.5 miliona.</s><s>1. januara 1997. u hotelu u Pamploni, pred 300 novinara, objavio je kraj karijere.</s><s>Indurain je rekao da je svake godine teže i da ne može da osvoji šesti Tur, da je bio dovoljno u sportu i da ga čeka porodica.</s><s>Napustio je konfereciju ne odgovarajući na pitanja novinara.</s>

<s>Trenutno sa porodicom živi u blizini Pamplone.</s><s>Sa ženom Marisom ima troje dece.</s><s>1998. osnovao je fondaciju Migel Indurain, da promociju sporta u njegovom rodnom mestu, Navaru.</s><s>Radio je sa španskim olimpijskim komitetom na promociji kandidature Sevilje za domaćina Olimpijskih igara 2004.</s>

<s>Osobine</s>

<s>Na vrhuncu karijere Migel Indurain je fizički bio izuzetno pripremljen, čak i među najspremnijim sportistima.</s><s>Uz visinu 187 cm i težinu od 79 kg imao je izvanredan rad srca i veliku potrošnju kiseonika od 7 litara u minuti, pri kapacitetu pluća od 8 litara.</s><s>Puls u mirovanju mu je bio 29 otkucaja u minutu, što pokazuje koliko je njegovo srce bilo spremno za naporne trke.</s><s>Svi ti podaci govore da je Indurain kroz trening, ali i genetsku predispoziciju ostvario izuzetnu fizičku spremnost.</s>

<s>Vidi još</s>

<s>Tur de Frans
 Điro d’Italija</s>

<s>Spoljašnje veze</s>

<s>Profil na biciklističkoj arhivi
 Fondacija Migel Indurain 
 Rezultati Migela Induraina na Tur de Fransu</s>

<s>Španski biciklisti
Španski olimpijci
Biciklisti na Olimpijskim igrama 1984.</s><s>Biciklisti na Olimpijskim igrama 1996.</s><s>Olimpijski pobjednici u biciklizmu
Svjetski prvaci u biciklizmu
Pobjednici Tour de Francea
Pobjednici Giro d'Italije</s>

