Karl Bartos
<s>Karl Bartos (31. maj 1952.) je nemački muzičar i kompozitor poznat po svojim doprinosima elektronskom bendu Kraftwerk .</s>

<s>Karijera 
Karlheinz Bartos je rođen 31. maja 1952. godine u Marktschellenbergu u Nemačkoj, nazvan po njegovim djedovima Karlu i Heinzu.</s><s>Bio je bubnjar u koledž bendu pod nazivom The Jokers (kasnije The Jolly Jokers 1975.) kao Carlos Bartos, oko 1965. do 1975.</s><s>Između 1975. i 1991. bio je, zajedno sa Wolfgangom Flürom, član elektronske grupe Kraftwerk.</s><s>Ova postava grupe ostaje najstabilnija i najproduktivnija do sada sastavljena.</s><s>Prvobitno je regrutovan da svira na Kraftwerkovoj američkoj turneji "Autobahn" gde je promenio ime u "Karl", pošto su imena članova benda bila prikazana na bini u neonskom svetlu; Frontmen Kraftwerka Ralf Hütter smatrao je "Karlheinz" predugačkim i stoga preskupim.</s><s>Pored sviranja udaraljki, Bartos je bio zaslužan za pisanje pesama na albumima Man-Machine, Computer World i Electric Café.</s>

<s>Bartos je napustio Kraftwerk u avgustu 1990. navodno frustriran sporim napretkom benda u njihovim aktivnostima zbog perfekcionističkog stava osnivača Ralfa Hüttera i Floriana Schneidera .</s><s>Ovu činjenicu nagovestio je Karl Bartos u intervjuu pod nazivom "Bio sam robot", koji je deo dokumentarnog filma "Kraftwerk i elektronska revolucija".</s>

<s>1992.</s><s>Bartos je osnovao Elektric Music.</s><s>Ovaj novi projekat izdao je album Esperanto u stilu Kraftwerka 1993., a zatim i Electric Music 1998. godine.</s><s>Između dva albuma, Bartos je sarađivao sa Bernardom Sumnerom i Johnnyjem Marrom na Electronic albumu Raise the Pressure iz 1996. godine, i koautor je materijala sa Andyjem McCluskeyjem iz OMD-a, koji se pojavio i na Esperantu i na OMD-ovom Universal albumu.</s><s>Godine 1998. producirao je i album švedskog synth-pop benda Mobile Homes, u velikoj meri u stilu njegovog rada sa Electronic: gitarski pop sa vrlo malo sintetičkih prizvuka.</s><s>Primljen je kao veliko razočarenje za fanove synth-popa, ali je prodat više nego bilo koji njihov prethodni album i korišćen je u reklami za avio kompaniju.</s>

<s>Godine 1992.</s><s>Elektric Music je zamoljen da remiksira pjesmu Afrike Bambaataa "Planet Rock" za album remiksa.</s><s>Planet Rock je bio predmet sudskog procesa između Kraftwerka i direktora Tommy Boy Recordsa Toma Silvermana, jer koristi značajne dijelove iz Kraftwerkovog " Trans-Europe Express" i "Numbers".</s>

<s>Godine 2003., koristeći svoje ime, izdao je synth-pop album Communication, koji sadrži pesme kao što su "I'm the Message", "Camera" i "Ultraviolet".</s>

<s>Godine 2007. njegova muzika je dala soundtrack za dokumentarni film Moebius Redux – Život u slikama, o grafičaru Jeanu Giraudu.</s>

<s>Karl Bartos je najavio  početkom 2008. da je otvorio prvo izdanje audio-vizuelne izložbe Crosstalk za javno gledanje u delu bele kocke na službenoj web stranici Karla Bartosa.</s><s>Program sadrži 21 film, remikse, cover verzije i remikse iz Švedske, Belgije, Holandije, Njemačke, Ujedinjenog Kraljevstva, SAD-a i Japana.</s>

<s>U martu 2011.</s><s>Karl Bartos je objavio Mini-Composer, aplikaciju za iPhone .</s><s>To je jednostavan sekvencer od 16 koraka sa 4 osnovna talasa sintisajzera.</s><s>Dizajnirao ju je japanski umetnik Masayuki Akamatsu, a izvršni producent je Jean-Marc Lederman .</s>

<s>15. marta 2013. objavio je svoj sledeći studijski album, Off the Record, kojem je prethodio "Atomium" prvi singl s njega.</s><s>Verzija od 7", objavljena širom sveta 1. februara 2013., bila je ograničena na 1.000 primjeraka.</s>

<s>U septembru 2020. službeni bilten e-pošte Karla Bartosa objavio je da Karl trenutno radi na novom projektu i namerava ovaj rad predstaviti uživo kada se pandemija COVID-19 uspori.</s>

<s>Kraftwerk je 12. maja 2021. proglašen za jednog od upisanih u Kuću slavnih rokenrola, a Bartos je bio jedan od primljenih zajedno sa Schneiderom, Hütterom i Flürom.</s>

<s>Diskografija 
Sa Kraftwerkom
1975: Radio-Activity
1977: Trans-Europe Express
1978: The Man-Machine
1981: Computer World
1983: Tour de France (singl)
1986: Electric Café
1991: The Mix (nenaveden)</s>

<s>Sa Elektric Musicom (sada Electric Music)
1992: Afrika Bambaataa and The Soulsonic Force – Planet Rock (Classic Mix)
1993: Esperanto
1998: Electric Music</s>

<s>Sa Electronicom
1996: Raise the Pressure</s>

<s>Kao Karl Bartos
2003: Communication 
2013: Off the Record</s>

<s>Singlovi
2000: "15 Minutes of Fame"
2003: "I'm The Message"
2004: "Camera Obscura"
2013: "Atomium"
2016: "Life"
2016: "I'm The Message (Matthew Herbert's Doctor Rockit Mix)"
2016: "15 Minutes of Fame"</s>

<s>Neobjavljeno
1994: 2nd proposed Elektric Music album (Većina pesama je izvedena na Elektric Music Virtual Summer Tour in 1994. godine).</s><s>2007: Moebius Redux – Ein Leben in Bildern / Une vie en images / A Life in Pictures (originalni soundtrack)</s>

<s>Bibliografija</s>

<s>2012: "Kraftwerk: Publikacija" – predgovor ( Omnibus Press ) 
 2017: "Der Klang der Maschine: Autobiografie" (  ) 
 2022: "Zvuk mašine: moj život u Kraftwerku i dalje" ( Omnibus Press )</s>

<s>Izvori</s>

<s>Eksterne veze</s>

<s>artist information/discography page at CyberNoise
 Karl Bartos Interview (English)
 Karl Bartos Interview (Deutsch)
 Karl Bartos channel at YouTube</s>

<s>Njemački muzičari</s>

