Emmanuel Macron
<s>Emmanuel Macron (rođen 21. decembra 1977) je francuski političar, javni funkcioner i investicioni bankar.</s><s>Rođen je u Amiensu, glavnom gradu regiona Pikardija i departmana Soma na severu Francuske.</s><s>Studirao je filozofiju na Univerzitetu Nanterre u Parizu.</s><s>Uz studij filozofije i studij javne administracije na Institut d'études politiques de Paris (poznatiji kao Sciences Po) diplomirao je i na prestižnoj École nationale d'administration u Strasbourgu.</s><s>Po završetku studija postao je financijski inspektor u Generalnom inspektoratu za financije pre nego je postao investicioni bankar u francuskoj banci Rothschild & Cie Banque.</s><s>Od 2006. do 2009. godine bio je član Socijalističke partije.</s><s>2012. imenovan je za zamenika glavnog sekretara vlade u mandatu predsednika Françoisa Hollandea, a zatim 2014. i za ministra industrije, ekonomije i digitalnih pitanja u tadašnjoj vladi u kojoj se zalagao za reforme u interesu poslovne zajednice.</s><s>Sa ministarskog mesta je odstupio u avgustu 2016. kako bi pokrenuo kampanju za francuske predsedničke izbore 2017. na socijalno liberalnoj platformi.</s><s>U novembru 2016. izašao je u javnost sa informacijom da će u izborima sudelovati kao kandidat pokreta En Marche! osnovanog u aprilu 2016, a koji zastupa stavove kao što su socijalni liberalizam, proevropejstvo, treći put i progresivizam.</s>

<s>Rani život i obrazovanje
Emmanuel Jean-Michel Frédéric Macron rođen je u francuskom Amiensu 1977. godine i sin je Jean-Michel Macrona, profesora neurologije na Univerzitetu Julesa Verna u Pikardiji i fizioterapeutkinje Françoise Macron-Noguès.</s><s>Srednju školu (lycée ili licej) pohađao je kod isusovaca u Amiensu prije nego su ga roditelji u završnoj godini poslali na elitnu srednju školu Lycée Henri-IV u Parizu.</s><s>Po završetku srednje škole studirao je filozofiju na Université Paris Ouest Nanterre La Défense i stekao magisterij u naprednim studijima, kategoriji interdisciplinarnih kvalifikacija specijalno oblikovanih za unapređenja karijere profesionalaca u pojedinim domenima.</s><s>Magisterij u javnoj upravi strekao je na školi političkih nauka Sciences Po u Parizu, nakon čega je otišao na specijalizaciju za više javne funkcionere na École nationale d'administration.</s>

<s>Profesionalna karijera
Emmanuel Macron je između 2004. i 2008. godine radio u Financijskom inspektoratu francuskog ministarstva ekonomije.</s><s>2007. je bio zamenik komesara u Komisija za poboljšanje francuskih stopa rasta na čijem je čelu bio Jacques Attali.</s><s>2008.</s><s>Macron je platio 50,000 € kako bi bio oslobođen daljnjih ugovornih obaveza prema vladi nakon čega je počeo da radi kao investicioni bankar u Rothschild & Cie Banque, francuskom ogranku britanske Rothschild & Co osnovanom nakon što je François Mitterrand doneo odluku o nacionalizaciji Rothschildovih interesa u Francuskoj.</s><s>Kao investicioni bankar Macron je postigаo ugovore sa Nestléom i Pfizerom koji su mu omogućili da uveća "malo bogatstvo" procenjeno na oko 2,800,000 €.</s>

<s>Politička karijera</s>

<s>Od 2006. do 2009.</s><s>Macron je bio član Socijalističke partije.</s><s>2015. je izjavio da više nije član Socijalističke partije i da je nezavisni političar.</s><s>Od 2012. do 2014. radio je kao zamenik glavnog sekretara Elizejske palače.</s><s>26. avgusta 2014. imenovan je za ministra ekonomije, industrije i digitalnih pitanja gdje je zamenio dotadašnjeg ministra Arnauda Montebourga.</s><s>Kao ministar ekonomije Macron se zalagao za reforme u interesu biznisa i podvukao posvećenost tom obliku reformi čak i u slučaju protivljenja poslanika u nacionalnom parlamentu.</s>

<s>Predsednička kandidatura 2017.
30. avgusta 2016.</s><s>Macron je odstupio sa ministarskog mesta uz nameru da se na socijalno liberalnoj platformi kandidira na predstojećim predsedničkim izborima 2017. godine.</s><s>Do ove je odluke došlo nedugo nakon što je osnovao vlastitu partiju En Marche! zbog koje je bio kažnjen od strane francuskog predsednika.</s><s>Partiju je osnovao u svome rodnom gradu.</s>

<s>16. novembra 2016. njegova je porodica objavila njegovu kandidaturu za predsednika nakon nekoliko meseci spekulacija u tome smeru.</s><s>U govoru tom prilikom Macron je pozvao na "demokratsku revoluciju" i obećao "oslobađanje francuskih potencijala".</s>

<s>Njegova kandidatura bila je meta kritika budući da sve do 2. marta 2017. nije objavio formalni program.</s><s>2. marta na internetu je objavljen program na 150 stranica koji je istoga dana predstavljen u maratonskom intervjuu za medije.</s><s>Macron je privukao značajnu potporu van vlastite partije na političkom centru, kao i od dela levice i desnice bliže centru.</s>

<s>Vanjske veze
 
Hoće li Emmanuel Macron ispisati povijest Pete republike?, Hrvatska radiotelevizija
Ambiciozni elitist koji poziva na novu francusku revoluciju, T-portal
Da li će Emanuel Makron zameniti Olanda, "Pokislog pingvina" , Nedeljnik
GURU, MISTIK, LJUBAVNIK Seksualni život "budućeg predsednika Francuske" kao iz EROTSKOG TRILERA, Blic (novine)</s>

<s>Francuski političari
Francuski poslovni ljudi
Žive ličnosti
Rođeni 1977.</s><s>Predsjednici Francuske</s>

