Karl Barth
<s>Karl Bart (; Bazel, 10. 5. 1886. – Bazel, 10. 12. 1968) bio je švajcarski matematičar i protestantski teolog.</s>

<s>Mladost i školovanje 
Otac mu je bio profesor Novog zaveta na teološkom fakultetu u Bernu.</s><s>Posle studija u Bernu, Berlinu, Tibingenu i Marburgu stupio je na svešteničku dužnost u Ženevi (1909–1911) gde je proveo narednih deset godina.</s>

<s>Nauka 
Karl Bat je sarađivao sa Fredrikom Tejlorom i veoma dobro upoznao osnove njegove filozofije naučnog upravljanja.</s><s>Nešto kasnije je uveo sistem naučnog upravljanja u Franklin Motor Car Company (1908–1912).</s><s>Efekti su bili iznenađujući – podigao je proizvodnju za više od deset puta.</s><s>Bart je predavao naučno upravljanje na univerzitetima u Čikagu i na Harvardu u periodu od 1911. do 1922. godine.</s><s>Zvali su ga „ortodoksni predstavnik naučnog upravljanja“, pošto je bio usko orijentisan samo na neke, pre svega matematičke aspekte menadžmenta.</s>

<s>Karijera i doba rata 
Suočen sa ratnim zbivanjima od 1914 do 1918. g. pristupio je radikalnom preispitivanju teoloških načela i izložio ih u delu Der Romerbrief (1919).</s><s>Po dolasku Hitlera na vlast i početka Crkvene borbe (1933), Bart je “zalutao” u konfesionalnu Crkvu.</s><s>Bio je jedan od sastavljača Bremenske deklacije iz 1934. g. po pitanju konfesionalne Crkve.</s><s>Napao je nacizam iako je ispovedanje vere bilo slobodno – čovek nije mogao da ostane nezainteresovan u takvim okolnostima.</s><s>Odbivši da položi zakletvu o vernosti pred Hitlerom, ostao je bez svoje funkcije posle čega je napustio Nemačku, a 1935. postao je profesor teologije u Bazelu.</s><s>1939.</s><s>Oduzeta mu je doktorska titula u Minsteru.</s>

<s>Učenje 
Njegovo interesovanje najviše su zaokupljale teme o odnosu moderne filozofije religije prema nauci, kulturi, umetnosti, kao i njenim simpatijama prema misticizmu.</s><s>Zbog toga je mislio da je potrebno filozofiju religije i samu religiju vratiti na postulate Reformacije.</s><s>Trebalo je vratiti se na učenje biblijskih proroka, čiji su najverniji interpretatori bili teolozi Reformacije, po Bartovom mišljenju.</s><s>Na njega su uticali Kjerkegor, Dostojevski, Overbek.</s><s>Od Pada pa naovamo, po Bartovom mišljenju, čitav čovekov život je grešan, njegovi intelektualni, moralni i emocionalni kapaciteti iskvareni, tako da u takvom društvu filozofski sistemi kao što su Šlajermaherov ili Hegelov nisu primenljivi.</s><s>Ostavio je veliki uticaj na britansku teologiju 1930-ih godina.</s><s>Neki ga smatraju najvećim protestantskim teologom 20. veka.</s>

<s>Dela 
Najznačajnija dela su mu: Das Wort Gottes und die Theologie, Die Theologie und die Kirche i Credo.</s>

<s>Povezano 
 Protestantizam
 Teologija</s>

<s>Literatura</s>

<s>R.B. Ho le, The Teaching of Karl Barth, 1930; J. MacConnachie, The Significanse of Karl Barth, 1931.</s>

<s>Švicarski matematičari
Švicarski teolozi
Kršćanski teolozi</s>

