Hronika Henrika od Livonije
<s>Hronika Henrika od Livonije () ili Henrikova hronika Livonije je dokument na latinskom koji opisuje historijske događaje u Livoniji (otprilike današnja kontinentalna Estonija sa sjeverom Latvije) i okolnim područjima od 1180. do 1227. godine.</s><s>Napisao ju je sveštenik Henrik od Latvije ().</s><s>Osim nekoliko referenci u Primarnoj hronici sastavljenoj u Kijevskoj Rusiji u dvanaestom vijeku, ona je najstariji poznati pisani dokument o historiji tih zemalja.</s><s>Za mnoge periode u ranim stadijima pokrštavanja naroda istočnog Baltika, Henrikova hronika je glavni očuvani dokaz, pored Livonske rimovane hronike i Prvog novgorodskog ljetopisa.</s>

<s>Pozadina 
Papini pozivi na obnovljen sveti rat na kraju dvanaestog vijeka nadahnuo je ne samo katastrofalni Četvrti križarski rat koji je završio pljačkom Carigrada 1204. godine, već i niz istovremenih "sjevernih križarskih ratova" koji se manje spominju u popularnoj historiji na engleskom jeziku, ali su bili dugoročno uspješniji.</s><s>Prije križarskih ratova, livonska regija bila je mješovita ispostava, pagansko društvo gdje su se trgovci iz Hanze susretali sa trgovcima Novgoroda i gdje su se miješale germanska, skandinavska i ruska trgovina, kultura i kultovi.</s><s>Skandinavski vladari i njemački vojni viteški redovi predvođeni njemačkim princ-biskupima osvojili su i ponovo nastanili baltički svijet i uvukli ga u Zapadnu orbitu.</s>

<s>Sadržaj 
Henrikova livonska hronika pruža izvještaj o događajima, sa neprocjenjivom i duboko ljudskom historijom.</s><s>Pruža uvid, ne samo u vojne poduhvate u tom burnom periodu, ali i u proturječne stavove očevidca; ona otkriva složenost religijskih motiva isprepletenih sa političkim ciljevima.</s><s>Drugi poznati rani livonski tekst, Rimovana hronika, ima manju historijsku vrijednost, budući da je u suštini namijenjena kao patriotska i kršćanska dvorska razonoda.</s>

<s>Hronika se sastoji od četiri knjige.</s>

<s>Prva knjiga, "O Livoniji", opisuje događaje između 1186. i 1196. godine: dolazak prvog biskupa Ikšķilea, Meinharda, i pokrštavanje Livonaca.</s><s>Druga knjiga, "O biskupu Bertholdu", opisuje događaje između 1196. i 1198. godine: dolazak drugog biskupa Ikšķilea, Bertholda od Hanovera, i njegovu smrt u bici sa Livoncima blizu mjesta koje će kasnije postati grad Riga.</s><s>Treća knjiga, "O biskupu Albertu", opisuje događaje između 1198. i 1208. godine: dolazak trećeg biskupa Ikšķilea, Alberta od Buxhoevedena, osnivanje kršćanskog viteškog reda poznatog kao Livonsko bratstvo mača, osvajanje i podjelu livonskih teritorija između Biskupije Livonija i Reda, ratove sa prinčevima Polocka i Litvancima, osvajanje Kneževine Koknese i države Selijaca .</s><s>Četvrta knjiga, "O Estoniji", opisuje događaje između 1208. i 1226. godine: pohode protiv estonskih grofovija, osvajanje Kneževine Jersike, ratove sa Kuršima, Zemgalima, Litvancima i kneževima iz Pskova i Novgoroda.</s>

<s>Izvorni manuskript hronika nije očuvan.</s><s>Postoji šesnaest različitih kopija, koje datiraju iz 14. do 19. vijeka, od kojih je najstariji Codex Zamoscianus, napisan na pergamentu i koji potiče sa kraja 13. vijeka.</s><s>Codex Zamoscianus je nepotpun, budući da tekst Hronike završava na 23. poglavlju.</s><s>Codex Zamoscianus se trenutno čuva u Nacionalnoj biblioteci Poljske u Varšavi.</s>

<s>Autor 
Autor hronike je Henrik od Latvije (Henricus de Lettis).</s><s>Hronika navodi da je bio katolički sveštenik koji je posvjedočio većinu opisanih događaja.</s><s>Smatra se da je Henrik rođen između 1180. i 1188. godine.</s><s>Vjerojatno je bio Nijemac, budući da je imao njemačko ime i konstantno navodio Nijemce u prvom licu množine, ali je također moguće da je bio iz Livonije.</s><s>Imao je sveobuhvatno njemačko i katoličko obrazovanje i kao mladić je uključen u kućanstvo princ-biskupa Alberta od Buxhoevedena, 1208. je zaređen za svećenika, osnovao je župu i živio u miru.</s>

<s>Njegove Hronike pisane su iz svešteničke perspektive, prema kojoj je historija Crkve bila suštinska historija Livonije.</s><s>Hronike su možda prvo nastale kao izvještaj za papinskog legata Viliama iz Modene, kojem je 1225. dodijeljen kao prevodilac sve do 1227. godine.</s><s>Legat, jedan od najsposobnijih diplomata papinstva, bio je u Livoniji kako bi posredovao u internoj crkvenoj raspravi između Livonskog bratstva mača i teritorijalnih prava katoličkih biskupa u Livoniji.</s>

<s>Moderni prevod 
Jedan moderni prevod objavljen je 1961. godine (2. izdanje 2004), od strane James A. Brundagea, i može mu se pristupiti putem Columbia University Press-a.</s>

<s>Reference 
 Ruth Williamson, "Analiza primarnog izvora Hronike Henrika od Livonije" 
 Indriķa hronika - Puni prevod na latvijski jezik sa komentarima.</s><s>Puni prevod na ruski sa komentarima 
 Bibliografija Henrika od Livonije
 Vođenje križarskih ratova i pisanje hronika na srednjovjekovnoj baltičkoj granici: Popratni materijal za Hroniku Henrika od Livonije
 Enrico di Lettonia, "Chronicon Livoniae - La crociata del Nord (1184–1227)", Livorno, Books & Company, 2005 -  – a cura di Piero Bugiani - Talijanski prevod latinskog teksta ispred
 Online materijal na engleskom jeziku rijetko je dostupan, iako postoje neki izvadci  , a slika stranice iz jedne od kopija može se vidjeti na  .</s>

<s>Hronika</s>

