Urbano Rattazzi
<s>Urbano Rattazzi, (Alessandria, 29. lipnja 1810. — Frosinone, 5. lipnja 1873.), bio je talijanski političar, oženjen s Mariom Rattazzi.</s>

<s>Rattazzi je postao pravnik u Casaleu i izabran je 1848. za poslanika Sardinijskog zastupničkog doma.</s><s>Njegova politika bila je patriotska i neprijateljski usmjerena prema Austriji.</s><s>Poslije 1848. bio je član skoro svih ministarstava.</s><s>Prvo je obnašao dužnost ministra školstva 1848. a zatim u prosincu iste godinepostaje ministar pravosuđa, a kasnije ministar unutarnjih poslova.</s>

<s>Zajedno sa svojom strankom lijevog centra 1852. pravi kolaciju tzv. connubio sa strankom desnog centra pod Camillom di Cavourom, uz čiju pomoć iste godine postaje predsjednik zastupničkog doma.</s><s>U listopadu 1853. ulazi u Cavourovu vladu kao ministar pravosuđa a u ožujku 1854. postaje ministar unutarnjih poslova.</s><s>U siječnju 1858. bio je primoran napustiti svoju dužnost pošto se nije slagao s Cavourovom vanjskom politikom, koja je bila prijateljski naklonjena prema Francuskoj.</s>

<s>Za dobrobit Italije ipak nastavlja suradnju s Cavourom, i kada je Cavour odstupio u srpnju 1859. sa svoje dužnosti poslije mirovnih pregovora u Villafrani di Verona, Rattazzi postaje premijer no ubrzo je i sam smijenjen.</s><s>Rattazzi je u ožujku 1862. poslije pada vlade Bettina Ricasolia formirao liberalnu vladu no ubrzo gubi podršku naroda zbog intervencije protiv Giuseppea Garibaldija kod Aspromontea kada se ovaj spremao napasti Rim.</s><s>Bio je primoran napustiti premijersku dužnost u prosincu 1862.</s>

<s>Premijeri Italije
Italijanski političari</s>

