Josip Filip Vukasović
<s>Josip Filip Vukasović (Ličko Petrovo Selo (ili Senjili Bruvno), 1755. - Beč, 9. august 1809.) bio je porijeklom Hrvat, koji se kao oficir u vojsci Habsburške Monarhije borio protiv Osmanskog Carstva i Prve Francuske republike.</s>

<s>Za vrijeme Francuskih revolucionarnih ratova bio je komandant regimente u Italiji (1796-1797.) a za Napoleonskih ratova vodio je diviziju.</s><s>Umro je u Beču nakon što je teško ranjen u Bitci kod Wagrama.</s>

<s>Biografija 
Vukasović je rođen u vojničkoj familiji, otac Petar bio je major graničarske čete, a i majka Ana (rođena Bašić) bila je iz oficirske familije, jedino se nezna sa sigurnošću gdje je rođen.</s><s>Po nekim izvorima u Senju, po drugima u Ličkom Petrovom Selu a po trećima u selu Bruvno kod Gračaca.</s>

<s>Od 1771. je pitomac na Terezijanskoj vojnoj akademiji u Bečkom Novom Mjestu, a od 1775. je poručnik u graničarskoj regimenti u Gospiću.</s><s>Kao nadporučnik je 1780. poslan u Crnu Goru da organizira ustanak.</s>

<s>Kao kapetan (od 1787.) Prve pješadijske regimente iz Gospića, istakao se za 
Austro-turskog rata (1787–1791) za što je 1788. odlikovan medaljom Marije Terezije i proglašen baronom, a kasnije unapređen u čin potpukovnika.</s>

<s>Kao iskusni graničar iz Vojne krajine, i prekaljeni borac protiv Osmanlija, kao pukovnik (od 1796.) vodio je regimentu svojih graničara i borio se protiv napoleonovih trupa po Italiji.</s><s>Od 1799. je general i sudjeluje u gotovo svim bitkama u po Italiji i uspješnoj opsadi Mantove.</s>

<s>Vukasović od 1805. komandira divizijom u Italiji, ali je ubrzo smijenjen jer nije zaustavio francuski napad.</s><s>Od 1809. kao komandant divizije sudjeluje u invaziji na Bavarsku kraljevinu.</s><s>U aprilu se istakao u nekoliko akcija kod Regensburga, ali je u julu smrtno ranjen u Bitci kod Wagrama.</s>

<s>Vukasović je bio oženjen sa 24 godine mlađom Johannom Pulcheria Malfatti von Kriegsfeld, sa kojom je imao četvoro djece, dva sina Josipa i Filipa i dvije kćeri Mariju i Anu.</s>

<s>Vukasović kao graditelj 
Kako se na tadašnjim akademijama puno pažnje posvećivalo Inženjeriji Vukasović je postao pionir prometne infrastrukture u tadašnjoj Hrvatskoj.</s><s>Između 1784. i 1786. izgradio je cestu preko Velebita od Gospića do Karlobaga (Terezijanska cesta).</s><s>Druga velika cesta koju je Vukasović projektirao i djelomično izgradio između 1803. - 1811. bila je Lujzijana od Karlovca preko Rijeke do Bakra.</s><s>Između 1790.-92. radio je na uređenju luke u Senju, a 1803. izgradio je obalnu cestu Senj - Sveti Juraj.</s><s>Nakon tog je između 1783.-84. izgradio cestu Senj-Novi Vinodolski.</s>

<s>Radio je i na rekonstrukciji Jozefine na dionici od Senja do Karlovca.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Vukasović, Filip (na portalu Hrvatska enciklopedija LZMK)</s>

<s>Vojskovođe u Napoleonskim ratovima
Austrijski vojskovođe
Hrvatsko plemstvo
Habsburška Monarhija</s>

