Tekija u Seonici
<s>Tekija u Seonici, nekadašnji je derviški hram u naselju Seonica kod Konjica.</s><s>Pripada je nakšibendijskom tarikatu.</s>

<s>Historija 
Seonica je smještena u kanjonu rječice Seončice.</s><s>Od Konjica je udaljena nepunih 30 km prema jugozapadu i sastoji se od mahala: Donje, Gornje i Poretka.</s><s>U Gornjoj mahali nalazi se džamija s drvenim minaretom.</s><s>Sagrađena je oko 1880. godine, a zadužbina je Bege (Begajete) Begeta, kćeri Omer-begove, a udovice Muharema Buturovića.</s><s>Za izdržavanje džamije uvakufila je čiftluk Bjelovčine kod Konjica i Podine u Seonici.</s>

<s>Za ovo uvakufljenje napisala je vakufnamu koja se nije sačuvala.</s><s>Prvi mutevelija njenog vakufa bio je njen brat Osman Nuri, koji je oko 1883. godine, u blizini svoje kuće u Seonici, sagradio halvetijsku tekiju, u kojoj je bio nje prvi šejh (1883-1890).</s><s>Poslije smrti šejha Osmana Nurije za šejha ove tekije postavljen je šejh Ahmed-beg Buturović, koji je ovu dužnost vršio do njenog zatvaranja 1912. godine.</s><s>Tekija je pripadala naškibendijskom tarikatu, kome je pripadao i šejh Osman Nuri Begeta.</s><s>Sastojala od dviju prostorija od kojih je veća imala mihrab.</s><s>Tekiju je studenog 1936. godine odnijela nabujala rijeka Seončica.</s><s>Nikada nije obnovljena, ali su 2018. godine u Seonici predstavnici Tekije Mejtaš, a u ime šejha Halila ef.</s><s>Brzine, održali sastanak sa Zavičajnom udruženjem za zaštitu historijskih spomenika i kulturnog naslijeđa Neretvice.</s><s>Na navedenom sastanku nisu precizirani nikakvi zaključci, ali je izvjesno da će u Seoničkoj Gornjoj Mahali, na parceli koju će uvakufiti Ahmed Buturović sin Džafera i Hajrije biti podignuta tekija, kao duhovno naslijeđa tekije koju je bio osnovao šejh Osman Nuri Begeta.</s>

<s>Refence</s>

<s>Spoljašnje veze 
 Derviške tekije u Konjicu i okolini</s>

<s>Konjic</s>

