Zakon očuvanja impulsa
<s>Zakon očuvanja količine gibanja je jedan od najvažnijih zakona u fizici koji vrijedi, bez izuzetka, za sve zatvorene sustave.</s><s>Zakon proistječe iz homogenosti prostora, to jest iz činjenice da sve točke prostora imaju iste osobine i da su prirodni zakoni isti u svakoj točki prostora, a glasi:</s>

<s>Ukupna količina gibanja zatvorenog sustava konstantna je bez obzira na to kakvi se procesi i međudjelovanje događaju u sustavu.</s>

<s>Zakon očuvanja količine gibanja za dva fizikalna tijela mase m1 i m2 koja međusobno djeluju jedno na drugo i kojima su početne brzine u1 i u2, a brzine nakon međudjelovanja v1 i v2 glasi:</s>

<s>Ako su početne brzine obaju tijela bile jednake nuli i na istom pravcu, zakon glasi:</s>

<s>Zbroj količina gibanja obaju tijela prije međudjelovanja je jednak zbroju njihovih količina gibanja nakon međusobnog međudjelovanja.</s><s>To vrijedi i za više od dva tijela.</s><s>Pomoću zakona očuvanja količine gibanja rješavaju se zadaci sa sudarima (sraz).</s>

<s>Objašnjenje 
Količina gibanja je vrlo važna i ilustrativna fizikalna veličina.</s><s>Njena važnost se može izreći zakonom o očuvanju količine gibanja, što je jedan od temeljnih zakona mehanike.</s><s>Taj bi se zakon mogao formulirati na sljedeći način:
Količina gibanja izoliranog sustava je konstantna, odnosno, ukupna promjena količine gibanja u vremenu unutar izoliranog sustava jednaka je nuli.</s>

<s>Izraženo jednadžbom:</s>

<s>odnosno:</s>

<s>Upravo navedenu tvrdnju je lako obrazložiti: zamislimo da se zatvoreni ili izolirani sustav (sustavu koji ne međudjeluje s okolinom) sastoji od N čestica.</s><s>Na svaku česticu u svakom trenutku djeluje neka rezultantna sila pa će tako na i-tu česticu djelovati neka sila , koja je posljedica međudjelovanja s ostalim česticama, a na j-tu česticu će djelovati .</s><s>Ukupna sila u sustavu jednaka je zbroju svih N sila, a kako znamo iz trećeg Newtonovog zakona da je sila i-te čestice na j-tu česticu jednaka po intenzitetu, a suprotna po smjeru sili j-te čestice na i-tu česticu, tako možemo zaključiti da je vektorska suma svih unutarnjih sila u sustavu jednaka nuli.</s><s>Ako je rezultantna sila jednaka nuli, tada, uz gornje definicije, vrijedi i zakon o očuvanju količine gibanja.</s>

<s>Zakon očuvanja impulsa 
Pored općeg zakona o gibanju, postavio je I. Newton i poseban zakon o međusobnim silama između dvaju tijela.</s><s>Taj novi zakon, poznat po imenu zakona akcije i reakcije, izriče da je sila koju vrši prva masa na drugu, jednaka sili, kojom djeluje druga masa na prvu, ali je suprotnog smjera.</s><s>Sila, kojom Sunce privlači Zemlju, jednaka je sili kojom privlači Zemlja Sunce.</s><s>Zbog mnogo veće mase Sunca prouzrokovano ubrzanje (akceleracija) je tako malo da se uopće i ne opaža.</s><s>Sila kojom udarimo po stolu jednaka je sili kojom stol zaustavlja gibanje naše ruke.</s><s>Svi učinci u prirodi imaju prema Newtonu jednake protuučinke.</s>

<s>Iz zakona akcije i reakcije proizlazi za čitavu fiziku temeljan zakon o održanju impulsa ili količine gibanja.</s><s>Kao impuls sile ili količine gibanja određen je u mehanici umnožak mase i brzine tijela:</s>

<s>impuls sile = masa x brzina</s>

<s>Pomoću impulsa sile izrekao je uopće Newton svoj zakon gibanja: Promjena impulsa podijeljena vremenom, u kojem je ta promjena izvršena, jednaka je sili.</s><s>Veličinu impulsa označujemo slovom p. Promjena impulsa u malom vremenu Δt označimo sa Δp.</s><s>Simbolički tada Newtonov zakon gibanja glasi:</s>

<s>Ta je jednadžba samo drugi oblik Newtonovog zakona gibanja.</s><s>Promjena impulsa jednaka je umnošku mase i promjene brzine, dakle m∙Δv, pa je prema tome omjer promjene impulsa i vremena jednaka umnošku mase i ubrzanja.</s>

<s>Međusobnim silama mijenjaju dva tijela svoje impulse, jer mijenjaju svoje brzine.</s><s>Po zakonu akcije i reakcije obje su te sile jednake, ali imaju suprotan smjer.</s><s>Prema tomu promjena impulsa jednog tijela jednaka je promjeni impulsa drugog tijela sa suprotnim predznakom.</s><s>U svemu dakle ostaje suma impulsa obiju tijela stalna.</s><s>Za koliko se promijeni impuls jednog tijela u jednom smjeru, za isto toliko se promjeni impuls drugog tijela u suprotnom smjeru.</s><s>Impuls prvoga tijela označit ćemo sa p1, a impuls drugoga tijela sa p2.</s><s>Prilikom gibanja obaju tijela suma impulsa je stalna:</s>

<s>Budući da se sva djelovanja mogu svesti na međusobna djelovanja između po dva tijela, sveukupne promjene impulsa svih tijela međusobno se poništavaju.</s><s>Zbroj impulsa svih mehaničkih tijela je konstantan.</s><s>Sveukupni impuls je univerzalna konstanta gibanja.</s><s>Mjerodavne za održavanje gibanja nisu samo brzine, već samo umnošci masa i brzina.</s><s>Zato Newton i zove impuls veličinom gibanja; on je mjera za neuništivost gibanja.</s><s>Izgubi li jedno tijelo svoju veličinu gibanja, ta se veličina gibanja mora naći kod drugog tijela.</s><s>Zakon o održanju impulsa garantira neuništivost i vječnost gibanja.</s><s>Do danas nije nigdje zapaženo odstupanje od tog temeljnog zakona prirode.</s>

<s>Zakon o održanju zbroja impulsa možemo zapaziti pri gibanju svoga vlatitog tijela.</s><s>Stojimo li na mirnom čamcu, tada je zbroj impulsa moga tijela i čamca jednak nuli.</s><s>Skokom iz čamca dobivam impuls, koji je jednak umnošku mase mojeg tijela i brzine postignute prilikom skoka.</s><s>Budući da sveukupni impuls mene i čamca mora ostati jednak nuli, čamac se pokreće u suprotnom smjeru.</s><s>Ako je čamac mnogo teži od mene, zadobit će tada samo malu brzinu.</s><s>Skokom iz padobrana uopće ne primijećujem da bi se zrakoplov pomaknuo.</s><s>Zakon o održanju impulsa mogao je svatko također da uvjeri kad je u trku skočio na kolica koja miruju.</s><s>Tada se kolica s čovjekom pokrenu tako da je sveukupni impuls kolica i osobe jednak početnom impulsu te osobe.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Klasična mehanika
Fizički zakoni
Zakoni očuvanja</s>

