Argentina Díaz Lozano
<s>Argentina Díaz Lozano, rođena Argentina Bueso Mejía (Santa Rosa de Copán, 15. prosinca 1912. – Tegucigalpa, 13. kolovoza 1999.) bila je honduraška spisateljica i novinarka, poznata po svojim romanima koji su se bavili feminističkim temama.</s><s>Bila je izrazito utjecajna diljem Centralne Amerike, a primljena je i u Hondurašku akademiju za jezik.</s><s>Za života je dobila niz književnih nagrada, a 1974. godine je bila i službeni kandidat za Nobelovu nagradu za književnost, čime je postala prva (i zasad jedina) spisateljica iz Centralne Amerike koja je dobila nominaciju.</s>

<s>Rođena kao Argentina Bueso Mejía u mjestu Santa Rosa de Copán, Díaz Lozano je bila kći biznismena Manuela Buesa Pinede i njegove supruge Trinidad Mejíje.</s><s>Kao datumi njezina rođenja alternativno se navode 1909., 1910. i 1917., međutim uglavnom postoji suglasnost kako je rođena 15. prosinca 1912. godine.</s><s>Osnovnu školu završava u Tegucigalpi, nakon čega odlazi u Tampu, FL, gdje završava srednju školu.</s><s>Godine 1929. udala se za Porfirija Díaza Lozana.</s><s>Studij novinarstva završila je na Univerzitetu San Carlos u Gvatemali.</s>

<s>Još za vrijeme studija, započela je pisati novinske članke, koji su objavljivani u časopisima kao što su Diario de Centroamerica, La Hora, El Imparcial i Prensa Libre.</s><s>Svoj prvi roman, Perlas de mi rosario (cuentos), objavila je 1930. godine u Tegucigalpi, a do 1944. godine ih je objavila još pet.</s><s>Prvo priznanje dobila je 1944. za roman Peregrinaje, koji je nagrađen Nagradom za roman Panameričke unije; roman je objavljen u Čileu, a ubrzo je bio preveden i na engleski jezik.</s><s>Od 1945. do 1955. radila je u biblioteci Instituta za antropologiju i historiju pri Univerzitetu San Carlos; u ovom je periodu postala i aktivni zagovaratelj feminizma i ženskih prava.</s>

<s>Oko 1951. godine se razvela od prvog supruga, mada je zadržala njegova prezimena, da bi se nekoliko godina kasnije udala za gvatemalskog diplomata Daríja Moralesa Garcíju.</s><s>Godine 1956. sa suprugom odlazi u Antwerp, gdje je Morales García prihvatio mjesto konzula.</s><s>Dok je boravila u Europi studirala je primijenjenu umjetnost na Univerzitetu u Utrechtu te objavila nekoliko knjiga na francuskom jeziku.</s><s>Godine 1964., njezina knjiga Mansión in la bruma nagrađena je Zlatnim Quetzelom za knjigu godine u Gvatemali, dok je ona imenovana kulturnim atašeom pri honduraškoj ambasadi u Gvatemali.</s>

<s>Nakon niza intervjua s njim, Díaz Lozano je 1968. godine objavila biografiju tadašnjeg potpredsjednika Gvatemale, Clementea Marroquína, za koju je dobila Nacionalnu književnu nagradu Ramón Rosa u Hondurasu; iste godine primljena je u Hondurašku akademiju za jezik te je dobila orden Reda južnog križa u Brazilu.</s><s>Godine 1971. započela je objavljivati serijalizirani roman Su hora, koristeći pseudonim Suki Yoto; roman je 1986. godine objavljen u cijelosti pod naslovom Caoba y orquídeas: novela.</s><s>Po izdavanju romana Aquel año rojo: novela (1973.), Díaz Lozano je predložena za Nobelovu nagradu za književnost te je bila službeni kandidat za nagradu 1974. godine; postala je tako prva žena u historiji Centralne Amerike koja je bila kandidat za Nobela.</s><s>Nagradu su te godine, u kontroverznom izboru, podijelili švedski pisci Eyvind Johnson i Harry Martinson.</s>

<s>Nakon potresa u Gvatemali 1976. godine, Díaz Lozano se preselila u Antwerp te je živjela na relaciji Belgija–Gvatemala.</s><s>Nastavila je objavljivati i tokom 90-ih godina, a u veljači 1999. godine posjedila je rodni Honduras.</s><s>Preminula je 13. kolovoza 1999. u Tegucigalpi.</s>

<s>Izabrana bibliografija</s>

<s>Perlas de mi rosario (cuentos) (1930.)
 Peregrinaje (1944.)
 Mayapán: novela histórica (1955.)
 49 días en la vida una mujer: novela histórica (1956.)
 Amberes en mis sueños (1960.)
 Il faut vivre (1960.)
 Sandalias sobre Europa Guatemala: Asociación de Autores y Amigos del Libro Nacional (1964) (in Spanish)
 La Mansión in la bruma (1964.)
 Aquí viene un hombre; biografía de Clemente Marroquín Rojas, político, periodista y escritor de Guatemala (1968.)
 Aquel año rojo: novela (1973.)
 Ha llegado una mujer (1990.)</s>

<s>Nagrade i priznanja</s>

<s>Nagrada Panameričke unije za najbolji roman, za roman Peregrinaje (1944.)
 Zlatni Quetzel za knjigu godine, za roman La Mansión in la bruma (1964.)
 Nacionalna književna nagrada Ramón Rosa, za biografiju Aquí viene un hombre (1968.)
 Red južnog križa (Brazil, 1971.)</s>

<s>Reference</s>

<s>Honduraški pisci
Novinari
Diplomati
Feminističke spisateljice</s>

