Edme Mariotte
<s>Edme Mariotte (Dijon, oko 1620. – Pariz, 12. maja 1684.), francuski fizičar.</s><s>Isprva bio opat samostana svetog Martina pod Beauneom kraj Dijona, od 1666. član Francuske akademije.</s><s>Otkrio je, neovisno o Robertu Boyleu, zakon za idealne plinove, nazvan Boyle-Mariotteov zakon.</s><s>Napisao je više rasprava o gibanju tekućina, prirodi boja, barometru, slobodnom padu, smrzavanju vode.</s><s>Napisao Crtice iz fizike (fran.</s><s>Essais de physique, 1676. – 1679.).</s><s>U drugoj polovici 17. stoljeća francuski hidrolog Pierre Perrault i Edme Mariotte proveli su hidrološka istraživanja u bazenu rijeke Seine, kojima su pokazali da je godišnji iznos mjesne oborine dovoljan da bi se objasnio godišnji protok rijeke; time su opovrgnuli tvrdnje, česte u ono doba, da riječna voda potječe iz podzemnih tokova.</s>

<s>Boyle-Mariotteov zakon</s>

<s>Boyle-Mariotteov zakon opisuje istodobnu izotermnu (T = konstantno) promjenu tlaka i volumena plina.</s><s>Volumen plina mijenja se s tlakom prema jednakosti:</s>

<s>odnosno:</s>

<s>za stalnu temperaturu (T = konstantno).</s><s>Vrijednost konstante ovisi o temperaturi i količini plina.</s><s>Dakle, na stalnoj temperaturi tlak i volumen plina obrnuto su razmjerni u zatvorenom plinskom sustavu.</s><s>U p-V dijagramu Boyle-Mariotteov zakon prikazuje se izotermama.</s><s>Ovdje su to hiperbole s temperaturom T kao parametrom.</s><s>Boyle-Mariotteov zakon vrijedi u potpunosti za idealni plin, dok za realne plinove pri visokim tlakovima nastaju manji otkloni.</s>

<s>Mariotteova mrlja 
Mariotteova mrlja je slijepa pjega vidnoga polja na ulazu vidnoga živca u oko (papilla); neosjetljiva je na svjetlost.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Francuski fizičari</s>

