Slikarstvo romanike
<s>Romaničko slikarstvo u evropskoj umjetnosti traje od oko 1050. do 1250. godine.</s>

<s>Osobitosti</s>

<s>Za romaničko slikarstvo (kao i u kiparstvu) vrijede određene zajedničke osobine, skoro zakonitosti, to su: plošnost i linearnost, vertikalna perspektiva, metoda redukcije u načinu prikazivanja religijskih tema, odnosno ikonografije i skromna ljestvica boja (zemljane boje, ciglasto-crvena, oker-žuta i hrđavo-smeđa).</s>

<s>Linearnost znači da slikar redovito najprije nacrta prizor, a potom bojom ispunjava pojedine površine ili polja.</s><s>Dakle, romanički slikar napušta klasični (rimski) iluzionizam, umjesto njega on jasno ocrtane obrise likova ispunjava svijetlim intenzivnim bojama; tako da su obrisi likova jasno određeni jasnoćom crteža.</s>

<s>Kao što je volumen, zaobljenost tijela ili ispupčenost predmeta "spljoštena" u plohu, tako je i prostor zamijenjen jednobojnom plohom.</s><s>No, ako se neki prizor odigrava u osobitom prostoru koji mora prikazati, on će pojedine "planove" što su po dubini jedan iza drugoga prikazati poput obojenih traka, jedan iznad drugoga (vertikalna perspektiva).</s>

<s>Redukcija kao način prikazivanja bi značio smanjivanje broja likova i pojedinosti na što manji broj.</s>

<s>Podjela</s>

<s>Romaničko slikarstvo (kao i kiparstvo) vezano je uglavnom za arhitekturu (kao freska, oslikani drveni stropovi, vitraj, tapiserija, rjeđe mozaik), za knjigu (iluminacije) ili oltar (oslikane oltarne ploče i sanduci).</s>

<s>Vitraji nisu posebno reprezentativni, ali zato postoje izvanredna djela u tehnici tapiserije i freske.</s><s>Npr. Tapiserija kraljice Matilde iz Bayeuxa (Francuska, 1073.-83.) dugačka je 70 m, a uska 50 cm; tkanina je urešena vezom u osam boja koji prikazuje Normansko osvajanje Engleske.</s><s>Prizori se nižu horizontalno, s lijeva na desno, a praćeni su širokim rubnim trakama s prikladnim prikazom životinja.</s><s>Jako plošno, dekorativno, bez prostornosti, ali s vremenskom dimenzijom nizanja događaja (možda najraniji strip).</s>

<s>Detalj fresko-ciklusa iz crkve u  St.</s><s>Savinu Noina arka, Francuska, oko 1100 g. Na pozadini, horizontalno i vertikalno organiziranoj u plohama zemljanog, smeđeg i sivog, nalaze se likovi podređeni kadru.</s><s>Krivulja broda i dvije figure sa obje strane stvara napetu kompoziciju.</s><s>Oblici su plošni, linearni, i u igri linija i boja apstraktni.</s>

<s>Iluminacije (oslikavanje) srednjovjekovnih rukopisnih knjiga nastavljana je kroz cijeli srednji vijek.</s><s>Minijatura Sveti Ivan Apostol iz Molitvenika opata Wedrica, oko 1147 g., ili ilustracija iz rukopisa Carmina Burana (13. vijek) pokazuju utjecaj romanike na umjetnost ilustriranja.</s><s>Kompozicija je potpuno ispunjena, a potezi su zmijoliki i razigrani – direktan utjecaj prikazivanja životinja - bestijarij.</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Círculo Románico "Visigothic, Mozarab and Romanesque Art in Spain and Europe" 
 Arhitektura romanike
 Kiparstvo romanike
 Slikarstvo gotike</s>

<s>Slikarstvo
Historija umjetnosti
Slikarstvo</s>

