Timpan (arhitektura)
<s>Timpan (od grčke riječi „timpanon“) ili zabatno polje je za naziv za trokutnu površinu između vodoravne i dviju kosih greda vijenca grčkog i rimskoga hrama kvadratične osnove.</s>

<s>Pojam timpan označava i trokutasto polje zabata koji se nalaze iznad niša, prozora i vrata, kojim završavaju edikule, stele i oltarne pregrade.</s>

<s>Timpan ili zabatno polje često je ukrašeno skulpturama ili reljefima, premda može biti i prazno.</s>

<s>Nakon klasičnog razdoblja antike, timpan se često javlja u sakralnoj arhitekturi od romanike nadalje iznad glavnih, a često i iznad bočnih ulaznih vrata crkava.</s><s>Takvi timpani, u pravilu skulpturalno ili reljefno ukrašeni, umjesto dviju kosih greda koje su u klasičnoj arhitekturi slijedile rub krova, iznad vodoravne grede imaju lučni završetak, te se nazivaju lunete.</s>

<s>Središnji dio njihova dvoslivnog gređa zabata ponekad može biti prekinut, čineći tako površinu timpana djelomično neomeđenom, što stvara mjesto za reljefnu dekoraciju koja se, osobito u baroku, širi znatno izvan zabatnoga polja.</s>

<s>Literatura
Jadranka Damjanov; Ksenija Radulić: Timpan, Umjetnost (Likovne umjetnosti), 3. izdanje, Zagreb, 1967., str. 255.</s><s>Aleksandar Stipčević: Timpan, Enciklopedija likovnih umjetnosti, sv. 4, Zagreb, 1966., str. 423.</s><s>Likovna umjetnost
Arhitektonski elementi</s>

