Oficirski paviljoni
<s>Oficirski paviljoni u Sarajevu nalaze se u općini Centar u Sarajevu, Bosna i Hercegovina.</s><s>Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj 26. oktobra 2010. godine, donijela je odluku da se paviljoni proglase za  nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine.</s><s>Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Martin Cherry, Amra Hadžimuhamedović (predsjedavajuća), Dubravko Lovrenović i Ljiljana Ševo.</s><s>Nacionalni spomenik se sastoji od 5 stambenih objekata, slobodne površine i ograde.</s>

<s>Lokacija 
Paviljoni se nalaze u naselju Marijin Dvor, uz Zemaljski muzej, korito rijeke Miljacke, i zgrade Vijeća ministara i Parlamenta BiH.</s>

<s>Historija 
Oficirski paviljoni izgrađeni su između 1909. i 1914. godine, kada su graditelji bili pod uticajem ideja secesije, s tim da su na objektima prisutni elementi koji upućuju na historicizam.</s><s>Autor urbanističkog rješenja, kao i vjerovatni projektant pojedinih objekata je arhitekta Rudolf Tenies.</s><s>Nakon završetka I svjetskog rata, u paviljone uselili su se vojni službenici Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca, kasnije Jugoslavije.</s><s>Tokom II svjetskog rata, nisu oštećeni, a nakon završetka rata, stambeni objekti su nacionalizovani.</s><s>Šezdesetih godina XX vijeka, u centralnom dijelu kompleksa porušena je fontana i izgrađena je nova stambena zgrada.</s><s>Tokom zadnjeg rata u BiH (period 1992-95) svi objekti pretrpjeli su znatna oštećenja.</s>

<s>Nakon 1995. godine, izvršena je opravka.</s><s>Određene stambene jedinice adaptirane su u poslovne prostore.</s>

<s>Opis 
Oficirski paviljoni koncipirani su kao slobodnostojeće stambene palate orijentisane ka unutrašnjem, zajedničkom prostoru koji je prvobitno bio riješen kao park sa travnjacima, srednjim i visokim zelenilom, stazama i vodoskokom u sredini.</s><s>Objekti su slobodno raspoređeni po obodu pravougaone parcele površine od 8800 m2.</s>

<s>Graditeljska cjelina se sastoji od ukupno 5 stambenih objekata različitih tlocrtnih oblika.</s><s>Spratnost je Sut+P+2, s tim da se u svim objektima nalaze potkrovni prostori koji su po pravilu adaptirani u stambene jedinice.</s><s>Kod svih 5 objekata sobe su, bez obzira na orijentaciju, usmjerene prema ulici.</s><s>Kuhinje, trpezarije, djevojačke sobe i mokri čvorovi orijentisani su prema unutrašnjem dvorištu.</s>

<s>U pogledu obrade uličnih fasada zapaža se stroga i simetrična renesansna kompozicija (historicizam), sa floralnim elementima koji upućuju na uticaje secesije.</s><s>Prizemlje i spratovi odvojeni su vijencem jednostavne profilacije, ispod kojeg se nalazi friz visine 60cm na kojem se nalaze triglife i metope.</s><s>U centralnom dijelu prizemlja nalazi se ulazni portal iznad kojeg se nalazi plitki reljefni medaljon sa portretom Marsa – rimskog boga rata, uokviren lovorovim vijencem, a na bokovima floralni dekorativni elementi – četvorolisne rozete).</s>

<s>Sve zgrade koje pripadaju graditeljskoj cjelini se nalaze u vrlo dobrom konstruktivnom stanju.</s>

<s>Literatura 
 Alija Bejtić -Ulice i trgovi Sarajeva.</s><s>Sarajevo: Muzej grada Sarajeva 1973.</s><s>Godine
 Borislav Spasojević -Arhitektura stambenih palata austrougarskog perioda u Sarajevu.</s><s>Sarajevo: Svjetlost, 1988.</s>

<s>Reference</s>

<s>Vanjski linkovi</s>

<s>Sarajevo
Secesijska arhitektura u Bosni i Hercegovini
Arhitektura istoricizma u Bosni i Hercegovini</s>

