Machado de Assis
<s>Joaquim Maria Machado de Assis (Rio de Janeiro, 21. lipnja 1839. – Rio de Janeiro, 29. rujna 1908.) je bio brazilski pisac i pjesnik, monarhist te po mnogima najbolji pisac u historiji brazilske književnosti.</s><s>Unatoč enormnom ugledu u Brazilu, Machado de Assis nikada nije postigao globalnu popularnost te je njegov opus slabo poznat izvan njegove rodne zemlje.</s>

<s>Rođen je u Riju 1839. godine kao sin soboslikara i pralje.</s><s>Rođen je u domu udovice senatora koja je štitila njegovu obitelj i dozvolila joj da živi s njom i koja je bila Machadova kuma.</s><s>Imao je i mlađu sestru koja je umrla vrlo rano.</s><s>Školovao se u javnoj školi, ali nije bio dobar učenik.</s><s>Tokom pomaganja u crkvi, sprijateljio se s ocem Silveirom Sarmentom, koji mu je postao doživotni prijatelj te ga je učio latinski.</s><s>Kada je imao 10 godina, umrla mu je majka pa se s ocem preselio u São Cristóvão.</s><s>Tu mu se otac preudao, a Machado de Assis je pohađao školu za djevojčice u kojoj je radila njegova pomajka.</s><s>Tamo je, tokom noći, učio francuski s imigrantom pekarom.</s><s>Ubrzo se sprijateljio s Franciscom de Paulom Britom, vlasnikom knjižare i tiskare koji je 1855. godine objavio Machadovu pjesmu "Ella" (sh.</s><s>"Ona").</s>

<s>Naredni je period proveo radeći za različite novine, no živio je u jako lošim uvjetima, ponekad jedući samo jednom dnevno zbog nedostatka novca.</s><s>U tom mu je periodu prijatelj postao pisac i političar José de Alencar, koji ga je učio engleski.</s><s>Kasnije će još naučiti njemački i grčki.</s><s>Čitajući englesku književnost, inspirirali su ga Sterne, Shakespeare, Byron i Swift.</s><s>U tom je periodu napisao i seriju dramskih djela, no novinar i političar Quintino Bocaiúva mu je rekao da se njegova djela trebaju čitati, a ne izvoditi.</s><s>Godine 1864. umire mu otac, kojemu je posvetio zbirku Crisálidas, a nedugo zatim ga je car Pedro II zaposlio i dao mu vitešku titulu.</s>

<s>Godine 1868., upoznao je Portugalku Carolinu Augustu Xavieru de Novais, sestru njegova kolege.</s><s>Machado de Assis je mucao i bio sramežljiv, ali izrazito inteligentan i načitan.</s><s>Dana 12. studenog 1869. oženio se Carolinom, koja je bila pet godina starija, unatoč protivljenju njezine obitelji.</s><s>Nisu imali djece, ali je brak bio izrazito sretan i skladan.</s>

<s>Tokom 1870-ih godina Machado de Assis se uspinje u birokratskim rangovima i nastavlja pisati poeziju.</s><s>No, njegova poezija je bila slabo čitana pa se odlučio posvetiti drugim vrstama.</s><s>U tom periodu nastaju romantičarski romani poput Ressurreição i Helena, popularni među čitateljima, ali od strane kritičarima proglašeni tek prosječnima.</s><s>Navodno zbog vijesti o smrti de Alencara, Machado je u ovom periodu redovito imao epileptične napadaje.</s><s>Machado je postao melankoličan, depresivan i pesimističan, fiksiran na ideju smrti.</s><s>Posljedica take skepse bio je realistički roman Memórias Póstumas de Brás Cubas, koji se danas smatra remek-djelom.</s><s>Do kraja 1880-ih godina, Machado je postao ugledan pisac.</s>

<s>Iako se nije želio baviti politikom, ona se ubrzo počela baviti njime.</s><s>Iako se protivio ropstvu, nije otvoreno zagovarao abolicionizam, zbog čega je bio meta brojnih kritika, kao i zato što se oženio Portugalkom.</s><s>Kada je 1889. godine svrgnuta republika, Machado je, koji nije gajio simpatije prema republikanizmu te se smatrao liberalnim monarhistom, bio prilično iznenađen.</s><s>Izrazito je poštovao cara Pedra II, toliko da nije dozvolio komisiji da ukloni carevu sliku iz njegova ureda sve dok takva naredba ne stigne službenim putem.</s><s>Uspostava republike dovela je do toga da Machado percipira društveno stanje s većom dozom kritike, a rezultat toga bili su po mnogima najbolji romani brazilske književnosti.</s><s>Djela poput romana Quincas Borba ili Dom Casmurro, koja se smatraju remek-djelima, bila su i kritički i komercijalni uspjeh, a Machadov je ugled samo rastao.</s><s>Godine 1893. objavio je priču "A Missa do Galo", koja se danas smatra njegovom najboljom kratkom pričom.</s>

<s>Zajedno sa skupinom intelektualaca, Machado je 1897. godine pomogao u osnivanju umjetničke akademije Academia Brasileira de Letras.</s><s>Od 1897. do svoje smrti bio je i njezin prvi predsjednik.</s><s>Godinama se borio da država Akademiji da prikladan prostor, što je konačno uspio 1905. godine.</s><s>Godine 1904. preminula mu je supruga, što je ostavilo velikog traga na njemu.</s><s>Depresivan i usamljen, Machado de Assis je preminuo 29. rujna 1908. godine u 3:20 sati ujutro u Riju.</s>

<s>Njegov utjecaj na daljnji razvoj brazilske književnosti bio je enorman, a u njegovu čast je nazvana i nagrada Prêmio Machado de Assis.</s><s>Nobelovac José Saramago, Carlos Fuentes i Susan Sontag su samo neki od suvremenih pisaca na koje je utjecao.</s>

<s>Brazilski pisci
Brazilski pjesnici
Dramski pisci
Pjesnici romantizma
Realizam
Biografije, Rio de Janeiro</s>

