Alžirski građanski rat
<s>Alžirski građanski rat je bio sukob između alžirske vlade i više međusobno suprotstavljenih islamističkih grupa.</s><s>Ukupno je poginulo između 150.000 i 200.000 ljudi, a rat je trajao skoro jedanaest godina.</s><s>Iako je sukob bio završen pobedom vladinih snaga nakon predaje Armije islamskog spasa 2002. godine, povremeno se javljaju manji sukobi sa ostacima pobunjeničkih snaga.</s>

<s>Rat 
Sukob je počeo u decembru 1991. kada je alžirska vlada poništila prve parlamentarne izbore u toj zemlji jer su rezultati nakon prvog kruga ukazivali na pobedu Fronta islamskog spasa (FIS).</s><s>Nakon poništavanja izbora FIS je zabranjen, a hiljade članova stranke je uhapšeno.</s><s>Kao odgovor na hapšenja pojavilo se nekoliko islamističkih gerilskih grupa, među kojima su se isticale Islamski oružani pokret (MIA) koji je svoje baze imao u planinama i Naoružana islamska grupa (GIA) koja je imala većinu u gradovima Alžira.</s><s>U početku su pobunjenici napadali policiju i vojsku, ali neke su grupe počele sa napadima na civile.</s><s>Godine 1994, nakon pregovora između vlade i zatvorenih vođa FIS-a GIA je objavila rat FIS-u i njegovim sledbenicima.</s><s>Među manjim grupama je došlo do komešanja, a kao novi saveznik FIS-a pojavila se Armija islamskog spasa (AIS).</s>

<s>Predsednički izbori 2004. i amnestija</s>

<s>Oslobađanje FIS vođa, Madanija i Belhadja, 2003. nije imalo značajnog efekta na situaciju, ilustrujući novo poverenje u vladu koje je produbljeno predsedničkim izborima 2004.</s><s>Tada je Abdelaziz Buteflika ponovo izabran sa 85 % podrške dve glavne stranke, a glasanje je potvrdilo podršku naroda Buteflikinoj politici prema gerilcima i uspešnom sprečavanju nasilja širokih razmera.</s>

<s>Septembra 2005. nacionalni referendum je održan o amnestiji, sličan zakonu iz 1999, da bi se zaustavilo pravno gonjenje osoba koje se više ne bore i da se pruži kompenzacija porodicama ljudi ubijenih od strane vladinih snaga.</s><s>Kontroverzna Povelja o miru i nacionalnom oporavku je usvojena sa 97 % podrške i 80 % učešća.</s><s>Uslovi pod kojim se odvila kampanja u Alžiru su bili napadani od francuske štampe, prvenstveno „Le Mond“ i „L'imanite“.</s><s>Pravnik Ali Merabet, na primer, osnivač Somud-a, nevladine organizacije koja zastupa porodice nestalih se protivio Povelji kojom bi se "žrtve naterale na oprost“.</s><s>Zabrinut je da vreme FIS-a nije prošlo i napominje da, iako ga ljudi ne podržavaju, projekat FIS-a, kojeg poriče kao islamski, još uvek postoji kao pretnja.</s>

<s>Predlog je implementovan Predsedničkim dekretom februara 2006. i usvojen 29. septembra iste godine.</s><s>Posebno kontroverzno je bilo pružanje imuniteta bivšim gerilcima koji su se sami predali (za sve osim najgorih zločina) i vojnim licima (za bilo koju akciju "branjenja nacije").</s><s>Prema alžirskim novinama „El Habar“, pod ovim uslovima predalo se preko 400 GSPC gerilaca, a ukupan broj gerilaca 2005. se procenjivao između 300 i 1000.</s><s>Međunarodna federacija za ljudska prava (FIDH) se protivila amnestiji</s>

<s>Borbe su nastavile da jenjavaju ali stanje opšte opasnosti je bilo na snazi Elementi unutar Fronta nacionalnog oslobođenja (FLN) su predlagali promenu ustava tako da dozvole Butefliki da se kandiduje i treći put.</s>

<s>Vidi još 
 Alžirski rat za nezavisnost</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura 
 
 
 
 
 
 
 Roger Kaplan, "The Libel of Moral Equivalence" The Atlantic Monthly Boston: August 1998.</s><s>Vol.</s><s>282, Iss.</s><s>2; pp.</s><s>18, 6 pgs.</s>

<s>Spoljašnje veze 
 Shadow Report on Algeria predstavljen od International Women’s Human Rights Law Clinic & Women Living Under Muslim Laws
 Ahmad Zaoui report, George Joffé
 Islamism, Violence and Reform in Algeria: Turning the Page, ICG Middle East Report No.</s><s>29
 Chronologie d’une tragédie cachée, vremenska skala
 Le mouvement islamiste algerien, Salima Mellah</s>

<s>Građanski ratovi
Historija Alžira
1990-e
2000-e</s>

