Predsednički izbori u Saveznoj Republici Jugoslaviji 2000.
<s>Predsednički izbori u Saveznoj Republici Jugoslaviji su bili neposredni izbori za Predsednika Saveze Republike Jugoslavije, održani samo jednom, 24. septembra 2000. godine zajedno sa redovnim izborima za Skupštinu SRJ i izborima za lokalnu samoupravu Srbije.</s><s>Prethodno su doneti amandmani na Ustav SRJ, kojima je to omogućeno.</s>

<s>Pravo glasa na ovim izborima imalo je 6.871.595 građana SR Jugoslavije upisanih u birački spisak.</s><s>Izbore je bojkotovala tada najveća i vladajuća koalicija u Crnoj Gori, predvođena DPS-om.</s>

<s>Vojislav Koštunica, kandidat Demokratske opozicija Srbije je sa 50,24% glasova odneo pobedu u prvom krugu, što je predstavljalo prvu pobedu opozicije na izborima od uvođenja višestranačja.</s><s>CeSID je u svom izveštaju naveo da je protivpravno prekrajanje izbornih rezultata sprečeno isključivo zbog pritiska usled masovnih protesta koji su usledili i popuštanja institucija kao što su Savezni ustavni sud i Savezna ustavna komisija.</s>

<s>Predizborna dešavanja 
Na osnovu posmatranja i analize celokupnog procesa svih izbora od uvođenja višestranačja, CeSID-a je utvrdio ozbiljne manjkavosti u svim fazama izbornih postupka, navodivši da izborni procesi nisu ispunjavali uslove za fer izbore i da je bila narušena reprezentativnost volje građana u korist SPS-a.</s><s>Vodeći mediji u Srbiji su konstantno satanizovali opozicione aktere.</s>

<s>Koalicija Demokratska opozicija Srbije je formirana u januaru 2000. godine.</s><s>Uoči saveznih u medijima se pominjalo da bi Ivan Stambolić mogao da istupi kao vođa ujedinjene opozicije kao protiv-kandidat Miloševiću za predsednika SRJ.</s><s>U avgustu 2000. godine oteli su ga i ubili pripadnici JSO-a.</s><s>Tokom postupka za ubistvo Ivana Stambolića, tužilac je 2007. godine da je naglasio da je režim predvođen Miloševićem i njegovom suprugom naručivao ubistva političkih protivnika.</s>

<s>Kandidati 
U toku avgusta, vladajuća koalicija SPS-JUL-SNP kandidovala je tadašnjeg jugoslovenskog predsednika i predsednika SPS-a, Slobodana Miloševića.</s>

<s>Demokratska opozicija Srbije (DOS) je kandidovala Vojislava Koštunicu predsednika DSS-a, jedne od članica koalicije.</s>

<s>Srpski pokret obnove, koji je pre izbora napustio DOS, istakao je za kandidata potpredsednika stranke Vojislava Mihailovića.</s>

<s>Srpska radikalna stranka, jedna od članica vladajuće koalicije, nije podržala Miloševića, već je za istakla svog kandidata potpredsednika stranke Tomislava Nikolića.</s>

<s>Postizborna dešavanja 
Par sati po zatvaranju biračkih mesta, Centar za slobodne izbore i demokratiju je saopštio da Koštunica ubedljivo vodi ispred Miloševića.</s><s>Taj rezultat potvrdio je DOS, kao i izborni štabovi SRS-a i SPO-a.</s>

<s>Zvanično državno telo zaduženo za izbore, Savezna izborna komisija, objavila je tek 26. septembra privremene, preliminarne, rezultate.</s><s>Prema njima, Koštunica je imao najviše glasova, ali nije dobio i 50% potrebnih glasova za pobedu u prvom krugu, pa je SIK zaključila da će se održati drugi krug predsedničkih izbora.</s>

<s>Opozicija nije prihvatila ove rezultate i optužila je vlast za izbornu krađu.</s><s>Istovremeno, počeli su protesti po celoj Srbiji, a dva dana kasnije, 28. septembra, SIK objavljuje konačne rezultate izbora.</s><s>Prema njima, Koštunica je osvojio 48% glasova, a Milošević 40%, a drugi krug izbora je trebalo da bude dve nedelje nakon prvog kruga.</s>

<s>DOS nastavlja sa sve žešćim protestima i poziva na građansku neposlušnost.</s><s>Rudari u kolubarskom basenu uglja stupaju u štrajk zahtevajući da se pobeda prizna opoziciji.</s>

<s>Dana 2. oktobra nisu radile mnoge škole, fabrike, preduzeća i druge ustanove.</s><s>Tog dana, DOS je upitio poziv građanima da se kroz tri dana okupe u Beogradu na centralnom mitingu ispred saveznog parlamenta.</s>

<s>Dana 4. oktobra, savezni ustavni sud je poništio prvi krug izbora, čime je odlučeno da se celo glasanje ponavlja.</s>

<s>Dana 5. oktobra je nekoliko stotina hiljada građana došlo u glavni grad.</s><s>DOS je organizovao da građani sa opozicionim liderima dođu iz pet pravaca u centar Beograda ispred saveznog parlamenta.</s><s>DOS je ultimativno zahtevao da se do 15 časova tog dana prizna pobeda Koštunice na predsedničkim izborima.</s>

<s>Pošto SIK to nije uradio, okupljena masa je krenula na Skupštinu.</s><s>Demonstranti su oko 16 časova ušli u zgradu, nakon čega je u njoj izbio požar.</s><s>Nakon toga, masa je krenula ka zgradi državne televizije.</s><s>Oko 17 sati, ušli su i u tu zgradu.</s>

<s>U 19 časova, Vojislav Koštunica obratio se okupljenim građanima sa balkona Skupštine grada Beograda.</s><s>Iste večeri je novoizabrani predsednik dao je intervju Radio televiziji Srbije.</s>

<s>Dana 6. oktobra, Slobodan Milošević se putem nacionalne televizije obratio naciji, priznao pobedu opozicije.</s><s>Uprkos ustavnim rokovima, dogovoreno je da Koštunica bude inaugurisan već dan kasnije, za kada je zakazana konstitutivna sednica oba doma saveznog parlamenta.</s>

<s>Dana 7. oktobra, na sednici oba veća savezne Skupštine u centru Sava, Vojislav Koštunica inaugurisan na funkciji predsednika SRJ.</s>

<s>Rezultati</s>

<s>Izvor:Izbori u SRJ od 1990 do 2000</s>

<s>Vidi još 
 Demonstracije 5. oktobra 2000.</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura</s>

<s></s>

<s>Izbori 2000.</s><s>SR Jugoslavija</s>

