Šime Spitzer
<s>Šime Spitzer (rođen: Shimon Spitzer) (Đakovo, 18. 10. 1892 - Koncentracijski logor Banjica, 1941), jugoslavenski cionist, ugledni član Židovske općine Zagreb (ŽOZ) i generalni tajnik (sekretar) Saveza jevrejskih opština Jugoslavije (SJOJ).</s>

<s>Biografija 
Šime Spitzer je rođen 18. 10. 1892 u Đakovu u židovskoj porodici Jakova i Linke Spitzer.</s><s>Od rane mladosti bio je član cionističkih i židovskih organizacija u Trojednoj Kraljevini Hrvatskoj, Slavoniji i Dalmaciji za vrijeme Austro-Ugarske Monarhije.</s><s>1919 bio je jedan od vodećih cionista, uz Aleksandera Lichta, koji je u Osijeku suosnovao "Savez jevrejskih vjeroispovjednih općina Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca (SJOJ)".</s><s>Za života je tvrdio da se cionizam u praksi može ostvariti samo u SJOJ-u tj. preko pozitiviranja SJOJ-a na sva pitanja židovstva, podjednako i vjerska, nacionalna, kulturna i socijalna.</s><s>Središnji odbor SJOJ-a je 1936 na mjesto Ivana Khona, dotadašnjeg generalnog tajnika, izabrao Spitzera.</s><s>Bio je izabran ispred uglednog cionista Mihaela Levija iz Sarajeva.</s><s>Odbacujući takav izbor, svi sarajevski članovi (i Aškenazi i Sefardi), kao i neki beogradski Sefardi su podnijeli ostavke na članstvo u središnjem odboru SJOJ-a.</s><s>Ostavku je podnio i vrlo ugledni dr. Bukić Pijade koji je na posebnom sastanku u Brodu na Savi tražio od zagrebačkih članova odbora da odbace izbor Spitzera.</s><s>Unatoč pritiscima, vodstvo SJOJ-a je podržalo izbor Spitzera za generalnog tajnika.</s><s>Formalan razlog nezadovoljstva izborom Spitzera bila je optužba da je početkom 1920-ih u "Savezu cionista Jugoslavije" (SCJ).</s><s>Afera se vukla još godinama nakon izbora, gdje su se zagrebački list "Židov" i beogradski list "Jevrejski glas" međusobno optuživali-prozivali.</s><s>Sam Spitzer je 1939 najavio sudsku tužbu protiv Jevrejskog glasa jer ga je "nepravedno i neosnovano napao i teško uvrijedio i oklevetao".</s><s>Spitzer je kao generalni tajnik svoj posao obavljao vrlo dobro, te mu je izvršni odbor SJOJ-a izrekao zahvalnost između ostalog i za savjesno i požrtvovno poslovanje.</s><s>Poslijednji kongres SJOJ-a prije Drugog svjetskog rata, 1939 godine, su zbog Spitzera i afere bojkotirali pojedini članovi Sefardske općine iz Drinske i Vrbaske banovine.</s><s>1937 godine Spitzer je sa predsjednikom SJOJ-a Fridrihom Popsom protestirao kod Žike Simonovića, Ministra pravde Kraljevine Jugoslavije, zbog antisemitskih natpisa u tiskovinama "Balkan", "Mlada Hrvatska", "Erwache" i "Sturm", kao i na nesmetano ponovno izdavanje "Protokola sionskih mudraca".</s><s>U februaru 1939 godine, Spitzera, Popsa i Davida Albalu je u svome uredu primio netom izabrani premijer Dragiša Cvetković koji ih je uvjeravao da jevrejska zajednica Kraljevine Jugoslavije u "praskozorje" Drugog svjetskog rata nema nikakvih razloga za brigu.</s><s>Najava zavođenja numerusa klauzusa u školama i fakultetima Kraljevine Jugoslavije, 1940 godine, je iznenadilo jevrejsku zajednicu, pa je sam Spitzer ponovno posjetio Simovića i Branka Čubrilovića za objašnjenje.</s>

<s>Nakon Anschlussa, 1938 godine, Spitzer se zajedno sa ostalim članovima ŽOZ-a aktivno uključio u zbrinjavanje židovskih izbjeglica iz Austrije i Nacističke Njemačke.</s><s>U Beogradu je vodio Odbor za pomoć izbjeglicama.</s><s>SJOJ je u to vrijeme brinuo o 11.200 židovskih izbjeglica.</s><s>Pod vodstvom Šime Spitzera Odbor je brinuo o preko 1.000 izbjeglica koji su brodovima ilegalno preko Dunava pokušali doploviti do Palestine.</s><s>31. 12. 1939 jugoslavenski eskurzijski brodovi "Car Nikola", "Car Dušan" i "Kraljica Marija" su prevozili izbjeglice u zimsku luku Kladovo kada se Dunav smrznuo.</s><s>22. 9. 1940 izbjeglice su stigle do Šapca, gdje im je pod vodstvom Spitzera pružena pomoć.</s><s>Spitzer je očajnički pokušavao doći do dozvola za slobodan prolaz prema Palestini, no sve je propalo nakon Aprilskog rata i okupacije Kraljevine Jugoslavije.</s><s>Većina izbjeglica je potom bila ubijena, od 1.400 njih Holokaust je preživjelo samo njih 200 do 280.</s><s>Sam Spitzer je ubijen u oktobru 1941 u koncentracijskom logoru Banjica.</s><s>Njegova devetogodišnja kći je također ubijena u Holokaustu, a jedino je preživjela supruga Jehudita koja je emigrirala u Eretz Jisrael.</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura</s>

<s>Biografije, Đakovo
Jugoslavenski Jevreji
Austrougarski Jevreji
Jugoslavenski advokati
Jevrejski pravnici
Jugoslavenski cionisti
Umrli u Koncentracijskom logoru Banjica
Authority control</s>

