Čajničko evanđelje
<s>Čajničko jevanđelje jedina je srednjevjekovna rukopisna knjiga bosanske provenijencije koje je sačuvano u Bosni i Hercegovini do našeg vremena i u vlasništvu je Srpske pravoslavne crkve.</s><s>Čuva se u Muzeju Crkve Uspenja Bogorodice i Crkve Vaznesenja Hristovog u Čajniču.</s><s>Proglašeno je za nacionalni spomenik BiH.</s>

<s>O tome kako je rukopis dospio u Čajniče, nema sigurnih podataka.</s><s>Jezik je, uzevši u cjelini, bosanska redakcija starocrkvenoslavenskog jezika.</s><s>Nastalo je vjerovatno početkom XV vijeka, na dvoru feudalca Pavla Radenovića (čija se zemlja protezala od Sarajeva do istočne Bosne), ili je samo bilo u njegovom vlasništvu.</s><s>Prema osobinama jezika izvjesno je da je nastalo na tlu istočne Bosne – na ijekavskom tlu.</s><s>Pisano je brzopisno, poluustavom bosanskog tipa.</s><s>U pisanju se smjenjivalo pet glavnih pisara, koji su kontinuirano ispisivali tekst.</s><s>Kodeks je prepisan sa tri različita predloška.</s>

<s>Čajničko jevanđelje je četverojevanđelje od kojeg su se sačuvali samo dijelovi Jevađelja po Matiji, Jevanđelja po Marku, te najveći dio Jevanđelja po Luki.</s><s>Jevanđelje po Jovanu, početak i kraj rukopisa, te izvjestan broj stranica u sredini su u cjelosti izgubljeni.</s><s>Danas rukopis broji 167 listova.</s><s>Rukopis je naknadno ukoričen drvenim koricama presvučenim kožom (vjerovatno XVIII vijek).</s>

<s>Važna smjernica u stvaranju kompletnog istorijata ovog vrijednog rukopisa su zapisi na marginama koji su pisani poluustavom i novijom ćirilicom.</s><s>Među ovim kasnijim zapisima posebo je zanimljiv i zapis glagoljicom na f. 90 (slova su deformirsana i miješaju se sa ćiriličnim te je u pitanju neka vrsta kriptografija za osobu koja se inače služila ćirilicom.</s>

<s>Opis dobra 
Jevanđelje je standardnog formata 8°, dimenzije listova su 19,5 x 15 cm, a pisano je na tankom pergamentu koji je značajno oštećen te je tekst negdje teže čitljiv.</s><s>Veličina teksta najčešće je 14x10 cm do 10,5 cm, broj pisanih redova nije uvijek jednak, a kreće se između 20 i 22 reda, ali ima i stranica gdje je ispisano 18, 19, 21, i 23 reda.</s>

<s>Iluminacije su skromne, svode se na ukrašavanje inicijala i odaju nevještu ruku.</s><s>Jedan crtež u knjizi, koji predstavlja figuru Kraljevića Marka, ne pripada koncepciji rukopisa i iscrtan je naknadno izrazito nespretno preko cijele jedne stranice.</s>

<s>Rukopis je posebno ukrašen u Jevanđelju po Mateju.</s><s>Inicijali su različitog oblika, vrlo arhaični, često u dvojnim prepletima, sa palmetama, polupalmetama i volutama.</s><s>Inicijali i ukrasi su izvedeni cinoberom, a pojedini su ispunjeni plavom ili crvenom bojom.</s><s>Najzanimljiviji inicijal se nalazi na listu 35a u Jevanđelju po Mateju.</s><s>Ovdje je prikazana ljudska figura koja predstavlja ćiriličko slovo I. Ovim inicijalom počinje tekst o bogatom mladiću koji pita Hrista šta da radi da dobije carstvo nebesko.</s><s>Figura u rukama drži neobičan predmet, sličan većoj i manjoj posudi.</s><s>Crtež je izveden crnom i crvenom bojom.</s><s>Glava figure je iscrtana primitivno i grubo.</s><s>Niz glavu i leđa figure se spušta kosa iscrtana kao vlasulja.</s><s>Odijelo i donji dio figure su gotovo geometrijski stilizovani i neobično kolorisani kontrastima crvene i crnosmeđe boje.</s><s>Desna polovina odjeće obojena je djelimično crvenom bojom i ukrašena polukružnim crvenim šarama na bijelom polju, a lijeva polovina crvenosmeđom bojom.</s><s>Oko struka figure je pojas kakav je nošen u srednjem vijeku.</s><s>Na nogama figure su iscrtane šiljate čizme, kakve su nošene XIV i XV vijeka na Zapadu, ali i Balkanu.</s><s>Desna čizma obojana je crnom, a lijeva crvenom bojom.</s><s>Figura, svojim oblikom, odjećom i stilizacijom, najviše podsjeća na ljudske predstave na stećcima.</s>

<s>Paleografska ispitivanja Vere Jerković pokazala su da je rukopis pisalo 5 različitih ruku s tri prijedloška.</s><s>Treći prijedložak je sa odlikama bosanske škole, naime, u njemu nije bilo ligaturnih slova ja i je.</s><s>Kod svih pisara zastupljene su osobine bosanske škole: slovo jat u inicijalnom i postvokalskom položaju za slog /ja/, ali četiri rukopisa imaju kolebanje između ѣ i я u navedenoj poziciji što upućuje na dominantno ligaturno slovo ja u dva prijedloška, koji su, sudeći prema toj osobini, iz raške redakcije.</s><s>Slična situacija je i sa ligaturnim slovom je (ѥ) i ortografskim uzusom pisanja є u inicijalnoj i postvokalskoj poziciji, samo što je upotreba ѥ u rukopisu nešto frekventnija nego što je to slučaj s upotrebom slova я.</s><s>Takođe je bosansko miješanje ѣ, ы i и kao posljedica bilo fonetskog bilo morfološkog ikavizma.</s><s>Od ostalih osobina bosanske škole tu je i ambivalentna vrijednost ʌ i ɴ – kao l i n, te kao lj i nj.«</s>

<s>Literatura 
 Vera Jerković, Paleografska i jezička ispitivanja o Čajničkom jevanđelju, Novi Sad: Matica srpska, 1975, 6.
 Hrvatska enciklopedija</s>

<s>Reference</s>

<s>Pravoslavlje
Hrišćanstvo ili kršćanstvo u Bosni i Hercegovini
Pravoslavlje u Bosni i Hercegovini
Gornje Podrinje
Nacionalni spomenici u Čajniču
Pavlovići
Tekstovi iz srednjovjekovne BiH</s>

