Tumuli u Moskom
<s>Tumuli u Moskom  nalaze se u opštini Trebinje, Bosna i Hercegovina.</s><s>Proglašeni su za  nacionalni spomenik BiH.</s><s>Praistorijski tumuli se nalaze 700 m od raskrsnice puteva Bileća – Trebinje i puta za Ljubomir.</s>

<s>Na području uz gornji tok rijeke Trebišnjice, u kojem se nalazi i naselje Mosko evidentiran je veliki broj tumula i gradina iz bronzanog i željeznog doba.</s><s>Jedna od većih nekropola nalazila se na putu Panik–Dobrićevo i sadržavala je više 25 kamenih tumula, oko 0.5-1,2 m visine i promjera od 8 do 15 m. U obližnjoj Čepelici evidentirano je oko 30 tumula od kojih su neki imali promjer 30 m, a bili su visoki preko 3 m. Navedene nekropole tumula su potopljene vodama Bilećkog jezera.</s>

<s>Opis dobra  
Bliža okolina Moska na području uz putni pravac Ljubinje–Ljubomir-Krtinje–Ukšić–Mosko također obiluje gradinama i tumulima iz perioda od ranog bronzanog do mlađeg željeznog doba.</s><s>Promjer tumula je od 9-12 metara.</s>

<s>Zajedničko ovim pretraženim tumulima je to, da je u svakom od njih više grobova.</s><s>U svakom grobu je sahranjen po jedan pokojnik.</s><s>Njihova grobna konstrukcija sastojala se od pravougaonog okvira od slaganih povećih kamenova i pokrovnice od kamenih ploča.</s><s>Za taj period je pored ostalog, karakteristično skeletno sahranjivanje, koje se u Hercegovini nastavilo sve do 3. stoljeća prije naše ere.</s><s>Naime, negdje od 6. vijeka prije naše ere, počinje paralelno sahranjivanje: inhumacije i incineracije, koji traje do 3. vijeka, iako je inhumacija, na nekim područjima, a posebno u Hercegovini i dalje dominantna.</s>

<s>Prilozi u grobovima 
Prilozi su polagani samo u jedan grob u svakom tumulu.</s><s>Mnogi elementi forme i ukrasa na prilozima pripadaju glasinačkoj kulturi koja kulminira u periodu od 7. do 5. vijeka prije naše ere.</s>

<s>U jednom grobu pored glave nađeni su dijelovi željeznog koplja, ovećeg noža sa jednom oštricom, jednorezna oštrica manjeg željeznog noža, dugog 9,5 cm i ravnog hrpta.</s><s>Kraj bokova je nađeno razasutih 10 okruglih aplikacija (promjera 3,5 cm,) za pojas.</s><s>Središnji okrugli dio aplikacija je polukružno ispupčen, visine 1,6 cm.</s><s>Rubovi aplikacija su ima urezane vertikalne zareze.</s><s>Polukružna unutrašnjost 9 aplikacija je ukrašena urezanim koncentričnim kružnicama raspoređenim u tri pojasa sa po četiri kružnice, a na jednoj aplikaciji su urezana 4 polukruga sa po tri paralelna ureza.</s><s>U grobu je nađena i otvorena grivna, polukružnog presjeka, promjera 7 cm.</s>

<s>U drugom grobu, pored skeleta koji je glavom bio okrenut ka jugu nađeni su prilozi izrađeni od bronze: perla, duga 2 cm, sa valjkastim krajevima i zaobljenim srednjim dijelom na kojem su četiri šipkasta nastavka, promjer na središnjem dijelu 2,1 cm; ostaci fino izrađenog lančića; dva veća i jedno manje poluokruglo dugme s poluokruglom petljom.</s>

<s>U slijedećom grobu je nađena oštećena bronzana fibula, kojoj nedostaje petlja i igla.</s><s>Pripada tipu lučnih fibula sa visokom pravougaonom, glatkom, pločastom nogom, koja ima profilirane krajeve.</s><s>Na početku luka kružnog presjeka, kod noge i na kraju luka kod petlje su zadebljanja.</s>

<s>Literatura 
 Vjenceslav Radimski, Gromile u bilećkom kotaru u Hercegovini.</s><s>Glasnik Zemaljskog muzeja u Bosni i Hercegovini, br.</s><s>VI/1894., Sarajevo, 1894., 97104.</s><s>Ivo Bojanovski,  Rimska cesta Narona - Leusinium kao primjer saobraćajnog kontinuiteta.</s><s>Akademija nauka i umjetnosti Bosne i Hercegovine, Godišnjak, knjiga X, Centar za balkanološka ispitivanja, knjiga 8., Sarajevo, 1973., 165.</s><s>Ivo Bojanovski, Bosna i Hercegovina u antičko doba.</s><s>Akademija nauka i umjetnosti Bosne i Hercegovine, Djela, knjiga LXVI, Centar za balkanološka ispitivanja, knjiga 6., Sarajevo, 1988., 85.</s>

<s>Reference</s>

<s>Ilirska arheološka nalazišta u Bosni i Hercegovini
Nacionalni spomenici u Trebinju
Tumuli u Bosni i Hercegovini</s>

