Homo naledi
<s>Homo naledi je izumrla vrsta hominina priključena rodu Homo, otkrivena unutar Komore Dinaledi u pećinskom sistemu Rising Star, koji se nalazi u kolijevci čovječanstva u Južnoj Africi.</s><s>Tu vrstu karakterizira tjelesna masa slična ljudskim populacijama niskog rasta, manja zapremina lubanje, slična kao kod Australopithecusa, i morfologija (oblik) lubanje sličan onom kod ranih vrsta Homo.</s><s>Anatomija skeleta kombinira primitivne osobine poznate kod australopitecina sa osobinama pronađenim kod ranih hominina.</s><s>Među fosilizirane kosti u pećini spadaju kosti 15 različitih jedinki, za koje se čini da su u bliskom srodstvu.</s><s>One pokazuju znakove da su namjerno ostavljene u pećini, što bi ukazivalo na običaj ritualnog sahranjivanja koji do sada nije zabilježen kod ranih vrsta roda Homo.</s><s>Njihova starost još uvijek nije sigurno ustvrđena, ali se procjenjuje na oko 2,5 miliona godina.</s><s>Otkrivači sugeriraju da te kosti predstavljaju novo vrstu unutar roda Homo, dok ostali smatraju da je neophodno još istraživanja kako bi se ta hipoteza potvrdila.</s>

<s>Etimologija 
Naziv H. naledi dat joj je u čast Pećine Rising Star: naledi znači "zvijezda" na Setswana i Sesotho jeziku.</s>

<s>Otkriće</s>

<s>Naslage u kojima je pronađen H. naledi otkrili su amaterski istraživači pećina Rick Hunter i Steven Tucker 2013. u Pećini Rising Star u Južnoj Africi.</s><s>Konačna komora pećine bila je dostupna samo kroz dva uska prolaza sa manje od 25 cm prostora za puzanje, zbog čega su joj mogli pristupiti samo iskusni istraživači pećina sa vrlo vitkim tijelom.</s>

<s>Naknadna iskopavanja provodio je Lee Berger, profesor paleoantropologije na Univerzitetu u Witwatersrandu.</s><s>Uzak prostor u kojem su kosti bile odložene bio je nedostupan većini arheologa, te se stoga okupio tim od šest paleoantropologinja koje su u tome uspjele.</s><s>Članovi tima odabrani su na osnovu fizičke veličine i akademskih kvalifikacija.</s><s>Tim se sastojao od Marine Elliott (dr. sc.) i postdiplomaca Becce Peixotto, K. Lindsay Hunter, Elene Feueriegel, Hannah Morris i Alie Gurtove.</s>

<s>Ostaci petnaest jedinki u vidu 1550 primjeraka kostiju - najveće skupine ljudskih fosila ikad otkrivene u Africi — pronađeni su u glinom bogatim sedimentima tokom prvobitne istrage, a slojevita raspodjela kostiju ukazuje na to da su tu odlagane tokom dužeg vremenskog perioda, moguće i nekoliko vijekova.</s><s>Naučnici vjeruju da je na tom nalazištu ostalo još mnogo ostataka za pronaći.</s><s>Pronađeni ostaci smatraju se vlasništvom južnoafričkog naroda i vjerojatno će ostati u toj državi.</s>

<s>Među kostima nalazile su se lubanje, vilice, rebra, zubi, kosti gotovo potpunog stopala, ruke i unutrašnjeg uha.</s><s>Pripadale su i starim i mladim jedinkama, kao i bebama, koje su se mogle prepoznati po malenim pršljenovima.</s><s>Neke su se kosti činile slične onima kod modernih ljudi, dok su druge bile primitivnije nego kod australopitecina, ranih predaka ljudi.</s><s>Palac, ručni zglob i kosti dlana su moderne, dok su prsti zakrivljeni, sličniji onima kod australopitecina, korisni za penjanje.</s><s>Sa predstavljenim brojem jedinki, spolom i starosnom dobi, naučnici smatraju da je u pitanju "najbogatiji skup povezanih fosila hominina ikada otkriven u Africi i, pored kolekcije iz Sima de los Huesos i kasnijih neandertalskih i modernih ljudskih primjeraka, ima najsveobuhvatniji prikaz elemenata skeleta iz različitih životnih dobi i od više jedinki u fosilnom zapisu hominina."</s>

<s>Starost tog skupa još uvijek nije sigurno ustvrđena.</s><s>Primitivna anatomija te vrste, poput manje zapremine lubanje, ukazuju na to da je ona evoluirala blizu ili na samom početku razvoja roda Homo i stoga postojala prije između 2,5 i 2,8 miliona godina.</s><s>Geolozi smatraju da pećina nije starija od tri miliona godina.</s><s>Tačan značaj tog otkrića za naučno shvatanje ljudske evolucije uvelike ovisi o tome da li će se fosili pokazatni znatno starijima ili mlađima od perioda u kojem se pojavio Homo habilis, do sada najraniji pripadnik roda Homo.</s>

<s>Fizičke osobine</s>

<s>Fizičke osobine H. naledi slične su onima roda Australopithecus, pomiješane sa osobinama karakterističnijim za rod Homo, kao i osobinama koje nisu pronađene kod ostalih vrsta hominina.</s>

<s>H. naledi je bio visok oko 150 cm, što ga je činilo jednim od manjih modernih ljudi.</s><s>Odrasli mužjaci imali su visinu od oko 152 cm i težinu od oko 45 kg, dok su ženke bile malo niže i težile malo manje.</s><s>Analiza skeleta H. naledi ukazuje na to da je imao uspravan stav i da se kretao u potpunosti dvonožno.</s><s>Mehanika njegovog kuka slična je onoj kod australopitecina, ali su mu stopala i članci bili sličniji onima kod pripadnika roda Homo.</s>

<s>Međutim, mozak ove vrste bio je znatno manji nego kod modernog Homo sapiensa, izmešu 450 i 550 cm3.</s><s>Otkrivene su četiri lubanje, od kojih se za dvije smatra da su pripadale ženkama, a dvije mužjacima, sa zapreminom od 560 cm3 za mužjake i 465 cm3 za ženke, približno pola zapremine lubanje modernog čovjeka; prosječna lubanja Homo erectus imala je zapreminu od 900 cm3.</s><s>Lubanje vrste H. naledi bliže su u zapremini lubanjama australopitecina.</s><s>Unatoč tome, struktura lubanje opisana je kao sličnija onoj kod roda Homo nego kod australopitecina, naročito u pogledu svojih gracilnijih osobina, prisustvu sljepoočnih i potiljačnih ispupčenja i činjenice da se lubanje nisu sužavale iza očnih duplji.</s><s>Zubi i muskulatura čeljusti mnogo su manje razvijeni nego kod australopitecina, što ukazuje na ishranu koja nije zahtijevala mnogo mehaničke obrade u ustima.</s>

<s>Ruke H. naledi bile su bolje prilagođene upotrebi predmeta nego ruke australopitecina.</s><s>Međutim, struktura gornjeg dijela tijela čini se primitivnijom nego kod ostalih pripadnika roda Homo.</s>

<s>Nagađa se da su kosti možda pripadale pripadnicima jedne porodice, budući da su im osobine veoma slične.</s><s>Cjelokupna anatomska struktura ove vrste navela je naučnike da ju klasificiraju kao vrstu roda Homo, a ne roda Australopithecus.</s><s>Ipak, prijedlog dodjele H. naledi statusa zasebne vrste unutar roda Homo još uvijek nije sasvim prihvaćen.</s><s>Na primjer, paleoantropolog Tim D. White je komentirao da bi se ona, na osnovu objavljenih opisa, mogla smatrati varijantom vrste Homo erectus, a njegovu brigu podijelio je i paleoantropolog Eric Delson.</s><s>Berger je odbacio mogućnost da ti fosili pripadaju vrsti H. erectus.</s>

<s>Moguće ponašanje 
Budući da su kosti otkrivene zajedno, na jednom mjestu, stručnjaci nagađaju da su pripadnici te vrste ostavljali tijela preminulih u tu pećinu kao ritualno ponašanje, znak simbolične misli.</s><s>To bi bilo izvanredno, budući da se općenito smatralo da se takvo ponašanje javilo kasnije, kod vrsta Homo sapiens i Homo neanderthalensis.</s>

<s>Berger smatra da bi namjerno ostavljanje tijela unutar složenog pećinskog sistema zahtijevalo snalaženje u potpunoj tami, te stoga nagađa da su morali koristiti svjetlost u vidu baklji ili vatri zapaljenih u različitim intervalima.</s>

<s>Dokumentarni film 
Dokumentarni film National Geographica na PBS-u po imenu Zora čovječanstva (Dawn of Humanity), koji opisuje otkriće vrste H. naledi, postavljen je online 10. septembra 2015. i emitovat će se 16. septembra 2015. godine.</s>

<s>Povezano 
 Ljudska evolucija</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske poveznice</s>

<s>Istaživanje fosilnog zapisa hominida (Center for the Advanced Study of Hominid Paleobiology at George Washington University)
 Vrste hominida
 Istaknuti fosili hominida</s>

<s>Homininae
Ljudska evolucija</s>

