Humberto Castelo Branco
<s>Feldmaršal Humberto de Alencar Castelo Branco (Fortaleza, 20. rujna 1897. - Fortaleza, 18. srpnja 1967.) je bio brazilski vojskovođa i političar koji je služio kao 26. predsjednik Brazila u razdoblju vojne diktature.</s>

<s>Rodio se u Fortalezi, kao sin generala Cândida Borgesa Castela Branca i Antoniete Alencar Castelo Branco, koja je poticala iz obitelji intelektualaca.</s><s>Godine 1918. pridružio se vojsci, a nakon školovanja u Engleskoj postao je pukovnik.</s><s>S tim činom sudjeluje u Drugom svjetskom ratu, boreći se protiv Trećeg Reicha i Italije.</s>

<s>Godine 1963., predsjednik João Goulart imenovao ga je načelnikom  glavnog stožera oružanih snaga, a sljedeće godine mu dodijelio i čin maršala.</s>

<s>Ipak, kada je 31. ožujka 1964. skupina urotnika provela je puč kojim je s vlasti srušen Goulart, Castelo Branco se isprofilirao kao jedan od predvodnika puča.</s><s>Puč je bio uspješan, a država je ušla u period vojne diktature koji će trajati do 1985. godine.</s><s>Goularta je privremeno zamijenio Ranieri Mazzilli, ali je Congresso Nacional tokom travnja izglasao Castela Branca za Goulartova nasljednika.</s><s>Prisegnuo je 15. travnja 1964. godine.</s><s>Castelo Branco je tako postao drugi maršal u historiji Brazila koji je na vlast došao pučem; prvi je bio Deodoro da Fonseca, koji je bio prvi predsjednik Brazila.</s>

<s>Kao predsjednik, Castelo Branco je raspustio lijevu stranu Kongresa i vladao autokratski.</s><s>Ipak, imao je namjeru prepustiti vlast izabranom predsjedniku, što je izazvalo revolt među desicom i vojskom.</s><s>Situacija je došla do usijanja kada su u državama Minas Gerais i Guanabara na izborima pobijedili opozicijski kandidati.</s><s>Ekstremisti su zahtijevali od Castela Branca da poništi rezultate, no on je to odbio.</s><s>Puč je izbjegnut zalaganjem ministra rata, Artura da Coste e Silve, koji je osigurao priznanje izbornih rezultata, ali uz obećanje da će Castelo Branco postati još oštriji u svojoj politici.</s><s>U tom je trenutku demokracija potpuno nestala.</s><s>Ukinute su sve stranke, a uvedeno je dvostranačje, a ubrzo je osnovana i komisija koja je sastavila izrazito restriktivan ustav.</s><s>Poticao je državni intervencionizam i donio cijelu seriju represivnih zakona.</s><s>Svoj mandat je produžio do 1967. godine (iako je trebao trajati do 1966.), a naslijedio ga je Artur da Costa e Silva.</s>

<s>Šest mjeseci nakon isteka mandata, poginuo je u avionskoj nesreći u Fortalezi</s>

<s>Predsjednici Brazila
Brazilski političari
Brazilski vojskovođe‎
Pučisti
Biografije, Fortaleza</s>

