Crkva sv. Ante Padovanskog u Bihaću
<s>Crkva sv.Antuna Padovanskog nalazi se u Bihaću.</s><s>Ova crkva je posebna specifičnost Bihaća jer se u njemu nalaze tri katoličke crkve posvećene svetom Antunu Padovanskom.</s>

<s>Prva crkva 
Crkva je rađena u gotskom stilu i podignuta je 1266. godine kao gradska crkva pod upravom dominikanaca.</s><s>Uz crkvu se nalazio i samostan.</s><s>U crkvi su se nalazili grobovi, uglavnom pripadnika hrvatskog plemstva.</s><s>Godine 1592. crkva je pretvorena u džamiju, pod imenom Fethija (Osvojena).</s><s>Posmrtni ostaci plemstva su prebačeni pored džamije a nadgrobne ploče ugrađene u pod i prebačene 1894. godine u Zemaljski muzej Bosne i Hercegovine u Sarajevu.</s><s>Objekat džamije (crkve sv. Antuna, zajedno sa nadgrobnim pločama proglašen je za nacionalni spomenik BiH.</s>

<s>Druga crkva</s>

<s>Gradnja nove crkve sv. Ante u Bihaću odvijala se u nekoliko faza.</s><s>U prvoj fazi, nova crkve sa zvonikom podignuta je na mjestu Žabela, u samom gradu.</s><s>Gradnja se završila 1891. godine.</s><s>Posmrtni ostaci hrvatskih velikaša su sa prostora kod prve crkve (džamije) prebačani u posebno izrađenu grobnicu, smještenu 50 metara kod druge crkve.</s>

<s>U drugoj fazi, 1899. godine, crkva je produžava za 11 m i dograđeno novo polukružno svetište.</s><s>Restauracija crkve je završena 1913.</s><s>U trećoj fazi od 1938. do 1941 godine,  ponovo je proširena i dozidan toranj.</s><s>Godine 1941, tadašnja ustaška vlast naređuje da se do temelja poruši pravoslavna crkva i da se materijal sa nje iskoristi za proširivanje objekta katoličke crkve i doziđivanje tornja.</s>

<s>Saveznički avioni su 1943. godine bombardirali Bihać.</s><s>Među uništenim objektima nalazila se i crkva sv. Ante, od koje je, do današnjih dana, ostao sačuvan samo toranj i dio zidova.</s><s>Zajedno sa grobnicom bihaćkog plemstva (grobnica hrvatskih velikaša) proglašena je za nacionalni spomenik BiH.</s>

<s>Treća crkva 
Danas u Bihaću postoji i treća crkva sv. Ante (župna) koja je izgrađena 1972. godine.</s><s>To je crkva koja i danas služi za potrebe župljana grada Bihaća.</s><s>Oktogonalnog je oblika.</s><s>Na zvoniku se nalaze tri zvona.</s><s>Godine 1977. u crkvu je postavljen križni put (terakota), te nešto kasnije brončani kipovi.</s><s>U posljednjem ratu (1991. – 1995.) crkva je pretrpjela oštećenja.</s>

<s>Literatura 
 Radoslav Lopašić, Bihać i Bihaćka krajina, Zagreb 1890.</s><s>Ferdo Šišić,  Vojvoda Hrvoje Vukčić Hrvatinić i njegovo doba, Zagreb, 1902
 ĆiroTruhelka, Sredovječni spomenici Bosanske Hrvatske, Hrvatsko kolo XXIII, Zagreb, 1942.</s><s>Marko Vego,  Crkva sv. Ante (Fethija džamija), Naše starine, str. 255-268, 1954.</s>

<s>Reference</s>

<s>Vanjske veze 
 Župna crkva
 Crkva sv. Ante
Nacionalni spomenici u Bihaću
B
Banjalučka biskupija</s>

