Konizacija
<s>Konizacija ili konizacija grlića materice je dijagnostička i terapijska metoda u ginekologiji kojom se hirurškim metodama, uz pomoć električnog ili laserskog noža vrši duboko isecanje grlića materice u obliku konusa.</s><s>Bazu konusa čini površina vrata materice koja je usmerena prema dole.</s><s>Širina cirkularnog reza vodi  se i kontroliše  uz pomoć prethodno urađene  jodne probe ili kolposkopski.</s><s>Uz konizaciju ranije se obavezno obavljala i frakcionirana kiretaza, dok je danas to  samo fakultativni zahvat uz konizaciju, rezervisan za peri i postmenopauzalne pacijentkinje.</s>

<s>Konikotpmija se smatra uspešnom ako se sve suspektne promene nađu unutar baze konuse.</s><s>Pri tome dubina i širinu konusa određuje  se ne samo prema jodnoj probi ili kolposkopskom nalazu; već i prema životnoj dobi pacijentkinje, kao i prema reproduktivnoj anamnezi (paritetu), tako da je u načelu konus kod mlađih žena je plitak i široke baze, za razliku od starijih pacijentkinja kod kojih konus može  biti uže baze, i pruža se visoko u cervikalni kanal skoro do samog unutrašnjeg  ušća grlica materice.</s>

<s>Značaj konizacije u prekanceroznim stanjima 
Rak grlića materice drugi je po učestalosti karcinom kod žena u razvijenim zemljama sveta.</s><s>Učestalost invazivnog raka grlića materice iako se smanjuje, karcinom in situ se povećava za 2% godišnje, u razvijenim zemljama.</s>

<s>Rak grlića materice razvija se polako i obično mu prethode prekancerozna stanja koja se mogu izlečiti u 100% slučajeva pravovremenom konizacijom i drugim metodama lečenja.</s><s>Kod kasnijih stadijuma izlečenje se može očekivati samo kod jedne trećine ili kod 30% bolesnica.</s>

<s>Savremena shvatanja o etiologiji i patogenezi cervikalnih intraepitelnih neoplazija (CIN), kao i relativno dug period njihove evolucije, pružaju dobre mogućnosti za rano otkrivanje i efikasno lečenje.</s><s>Sa terapijskog aspekta gledanja na borbu protiv cervikalnog karcinoma, značajno je istaći da proces njegovog nastanka iz CIN-a traje između 5 i 15 godina i da je to period uspešnog lečenja njegovih predstadijuma, konizacijom.</s>

<s>Indikacije 
Konizacija je indikovana u cilju dijagnostike i lečenja mnogih promena na grliću materice, ali su među njima svavako najvažnije intraepitelijalna lezije težeg stepena, odnosno intraepitelijalni karcinomi.</s>

<s>Priprema za konizaciju 
Konizacija koja se vrši samo na osnovu upečatljivih citoloških nalaza brisa (Papanikolau test), danas je prošlost, jer se pre svake konizacije mora obaviti detaljna kolposkopija i eventualno histopatološki pregledo tkiva (biopsija) sluzokože materice.</s>

<s>Takođe zbog mogućih komplikacija u toku ošte anestezije i same konizacije neophodan je konsultativni pregled interniste i anesteziologa, i pregled krvi sa faktorima koagulacije (zbog mogućeg krvarenja)</s>

<s>U vreme postupka, pacijentica ne bi trebalo da ima menstruaciju, zbog manjeg gubitka krvi tokom operacije, i zato konizaciju treba raditi u prvoj polovini ciklusa.</s><s>Na dan operacije pacijentica ne bi trebalo da konzumira hranu i pića.</s>

<s>Vrste konizacije 
Potrebe za radikalnim hirurškim pristupima na grliću materice, značajno su  su se smanjile upotrebom brojnih metoda konizacije, koje mogu biti: konizacija nožem, termokoagulacijom, elektrokoagulacijom, radiokoagulacijom, laservaporizacija, sonokoagulacija, loopkonizacija, loop ekscizija, laserkonizacija, sonokoagulacija, sonokavitacija i sonokonizacija.</s><s>Međutim, i pored ovoliko brojnih metoda konizacije i dalje su klasične metode lečenja kao što je histerektomija i radikalna histerktomija kod neblagovremeno otkrivenih i neadekvatno lečenih slučajeva prekanceroznih promena na grliću materice često metode izbora.</s>

<s>Konizacija nožem 
Ova vrsta konizacije je hirurški zahvat kojim se (skalpelom) odstranjuje promenjeni deo vrata materice.</s><s>Nakon odstranjenja konusa obično se izvede tzv. plastika grliža, kakao bi se izvršilo modeliranje ostatak vrata materice i time smanjila mogućnost postoperativnog krvarenja.</s><s>Konizacija nožem iako je najčešće i primarno dijagnostička, može biti terapijska hirurška metoda.</s><s>Izvodi se, u pravilu, u opštoj anesteziji, sa postopertivnim boravkom u bolnici od tri do četiri dana.</s>

<s>Konačnu dijagnozu promena uklonjenih konizacijom postavlja patolog, serijskim mikroskopskim pregledom odstranjenog konusa.</s><s>Patolog takođe procenjuje i zahvaćenost ivica i vrha konusa, što je prognostički bitan činilac za konačno izlečenje pacijentkinje.</s>

<s>Eksicija transformacijskih zona (LETZ)</s>

<s>Kako je u cervikalne intraepitelne neoplazije potreban što poštedniji, a opet dovoljan oblik lečenja, koji će omogućiti odstranjenje abnormalnih promena u celini, ali neće ostaviti značajnije posledice na reproduktivni sistem žene, s obzirom da su ovom patologijom obuhvaćene pretežno žene reproduktivnog i adolescentnog doba, osmišljena je savremenija metoda konizacije - eksicija transformacijskih zona (LETZ).</s>

<s>Ovim zahvatom odstranjuje se transformacijska zona vrata materice, tj. zona koja je živo područje na granici između višeslojnog pločastog epitela, koji spolja prekriva vrat materice i cilindričnog epitela, koji oblaže unutrašnjost kanala koji vodi u šupljinu materice.</s><s>To je područje gde se nalazi i nezreli metaplastične epitel, koji je najosetljiviji na delovanje onkogenih činilaca.</s>

<s>Metoda se zasniva na primeni niskovoltažne dijatermijske petlje - električne omče, pri čemu se istovremeno vrši sečenja tkiva i koagulacije duž linije reza.</s><s>U svakodnevnoj upotrebi LETZ ne označava samu tehniku - upotrebu električne omče, i ne samo za odstranjivanje transformacijske zone, već i metodu za uzimanje uzoraka tkiva vrata materice sa bilo kog njegovog dela, što se naziva LETZ biopsija, kao i metodu za odstranjivanje dela vrata materice u obliku konusa - LETZ konizacija.</s>

<s>Odstranjeni komad tkiva vrata materice potom se u laboratoriji patohistološki procenjuju.</s><s>LETZ je minimalno invazivni zahvat jer se rezom ne ide toliko u dubinu vrata materice, već je otklanjanje tkiva površnije, što može biti i mač sa dve oštrice.</s><s>Naime, tek nakon zahvata i histološke provere odstranjenog tkiva može se tačno utvrditi da li je lezija otklonjena u celini.</s><s>Kako  
visokofrekventna struja koaguliše krvne sudove, krvarenje je pri zahvatu oskudnije, a plastika grlića je nepotrebna.</s><s>Zbog svog poštednog karaktera, ova metoda se posebno preporučuje ženama koje još nisu rađale.</s>

<s>Konizacija ultrazvukom 
Primena ultrazvucnih aparata u lečenju CIN-a ima tri osnovne tehnike; sečenje, koagulacija i kavitacija (kavitron).</s><s>Koagulaceione i kavitacione tehnike se najčesće koriste za uklanjanje promena stepena CIN 1 i CIN 2, dok se tehnika sečenja koristi za uklanjanje težih promene kao što su CIN 2 i CIN 3.</s>

<s>Sve metode su bezbolne, ne zahtevaju primenu opšte i lokalne anestezije.</s><s>Krvarenje je nešto obilnije nego kod primene lasera, ali kolateralna oštećenja tkiva su minimalna (što je posebno važno kod mladih ososba), a leukoreja kao postintervencijska komplikacija se ne javlja.</s><s>Komplikacije osim blažeg krvarenja nisu evidentirane.</s>

<s>Metodom rezanja dobijaju se najbolji isečci tkiva za histopatološke pregled.</s>

<s>Poređenja radi nagorelost resekcionih ivica tkiva je veoma izražena sečenjem radiotalasima, u značajno meri je manje kod primene lasera, dok kod primene ultrazvučnog noža ona ne postoji.</s><s>Oporavak pacijenta je najkraći i najkomforniji u odnosu na sve ostale metode.</s>

<s>Laser konizacija 
Laserska konizacija koja se najčešće izvodi u lokalnoj anesteziji, karakteriše se minimalnim postopertivnim krvarenjem zbog toga što laserski zrak istovremeno reže, koaguliše i zatvara sve krvne sudove čiji je prečnik manji od 1 milimetra.</s>

<s>Laserska konizacija se najčesce izvodi pod uvećanjem (kolposkopa, kolposkopske kamere ili teleskopskih-hirurških naočara.</s><s>Na osnovu podataka iz istraživanja da 99,8% CIN lezija nisu dublje od 4 mm, konizacija koja zahvata transformaciono zonu i tkiva do dubine od 7 mm može biti zadovoljavajuća u dijagnostička i terapijska metoda.</s>

<s>Intervencija u najvećem broju slučajeva traje 10-15 minuti u zavisnosti od veličine konusa i odabrane snage laserskog zraka.</s><s>Rad na većim snagma ubrzava proceduru ali proporcionalno tome širi zonu nekroze, dok rad na manjim snagama intervenciju čini sporijom ali se izuzetno čistim konusom i zonom nekroze koja je manja od 1 mm što u olakšava histopatološki pregled i čini ga pouzdanijim.</s>

<s>Komplikacije 
Iako po svom obimu konizacija nije velik hirurški zahvat, stopa komplikacija relativno je visoka.</s><s>Prema periodu javljanja u odnosu na konizaciju grlića komplikacije mogu biti rane i kasna.</s>

<s>Rane komplikacije 
Jače, nekontrolisano krvarenje
Ovo je najčešća rana komplikacija zahvata, koje se javlja u 6—7% slučajeva.</s><s>Ova vrsta krvarenja može da zahteva transfuziju krvi ili krvnih komponenti, a u slučaju životno ugrožavajućeg krvarenja i histerektomiju (odstranjenje materice).</s><s>Povrede susednih organa 
Najćešće, povrede su lokalizovane na: krvnim sudovima, crevima, mokraćnoj bešikci, ureteru).</s><s>Rrizik je veći nakon prethodnih operacija, sa priraslicama ili poremećenom anatomijom
Infekcije 
Infekcije mogu biti: upala materici, urinarnog trakta, pluća, trbušne maramice.</s><s>Tromboza i tromboembolija
U izuzetnim slučajevima postoji mogućnost stvaranja krvnih ugrušaka i začepljenja krvnih sudova</s>

<s>Kasne komplikacije 
Deo pacijentkinja (oko 4%) može imati kasnije komplikacje u vidu problema sa začećem trudnoće, spontanim pobačajem ili prevremenim porođajem (1%).</s>

<s>Vidi još 
 Rak grlića materice
 Cervikalna intraepitelna neoplazija</s>

<s>Izvori</s>

<s>Spoljašnje veze 
Konizacija - Informacije Univerzitetske klinike Jena 
 Rana dijagnostika kancera i melanom</s>

<s>Dijagnostičke procedure
Ginekologija
Biopsije</s>

