Japanska ženska ekspedicija na Mount Everest 1975.
<s>Japansku žensku ekspedicije (JWEE) osnovao je 1969. godine Ženski penjački klub (Joshi Tohan Kurabu) sa Eiko Hisano kao vođa.</s><s>Razlog osnivanja ženske ekspedicije bio je u činjenici da žene, i ako su neke od njih bile članice ekspedicija, nisu dobijale priliku da se ispenju na vrh.</s><s>Poslije uspješnog uspona Junko Tabei i Hiroko Hirakawe na Annapurnu 1970. god, Ženski penjački klub je odlučio osvojiti Mount Everest.</s>

<s>Priprema 
Ekipa Japanske ženske ekspedicije sastojala se od 15, uglavnom zaposlenih žena raznih zanimanja (učiteljica, programerka, vaspitačica i dr.) Dvije od njih bile su majke.</s><s>Za ekspediciju su se pripremale 5 godina i obezbjeđenje sredstava bilo je mukotrpnije nego što se očekivalo.</s>

<s>Dobiti dozvolu i obezbijediti novac za uspon na Everest bilo je izuzetno teško.</s><s>Bilo je to i vrijeme ekonomske (naftne) krize.</s><s>Imale su sreću jer su jedan vlasnik novina, Yomiuru i TV stanica NTV, pristali biti sponzori.</s><s>Svaka članica ekspedicije morala je sama obezbijediti 5,000$.</s>

<s>I same su mnoge stvari pripremile.</s><s>Od guščanog perja iz Kine pravile su vreće za spavamje, a od recikliranih autokaroserija rukavice i nepropusne vrećice.</s><s>Mnogi u Japanu nisu vjerovali da će uspjeti.</s><s>Kad su počele pričati o ekspediciji na Everest, većina muških članova u udruženju alpinaca bila je protiv plana, govoreći da je nemoguće ići na Everest sa ekspedicijom u kojoj su sve žene.</s><s>Novinski članci su ih ismijavali.</s><s>Za većinu je to bila šala.</s><s>Junko Tabei, vodeća alpinistkinja Japana, na put je ispraćena riječima: bolje bi ti bilo da si ostala kod kuće i čuvala dijete.</s>

<s>Uspon 
Za uspon je izabrana klasična ruta preko Južnog sedla i uspon Jugoistočnim grebenom.</s><s>Pola sata iza ponoći 4. og maja alpinistkinje su spavale u Kampu II. smještenom na jednom zamrznutom i vjetrovitom vrhu između Lhotsea i Nuptsea, na visini 6.3000 m. Probudio ih je zvuk koji nikad nisu čule prije toga, ali su znale da je to lavina.</s>

<s>Pet članica bilo je zatrpano gomilom snijega i leda.</s><s>Šerpe su ih uspjeli osloboditi.</s><s>Tabei je bila onesviješćena i nakon toga nije mogla par dana hodati.</s><s>Vođa ekspedicije Eiko Hisano i ljekarka, koje su bile u Baznom kampu zahtjevale su da se penjačice vrate.</s><s>Tabei se suprostavila toj naredbi i grupa je nekoliko dana kasnije nastavila uspon.</s>

<s>U Kampu 4 se ispostavilo da je polovina Šerpa nosača bolesna od visinske bolesti i da ne mogu dalje nositi rezervnu opremu.</s><s>Ranije je bilo odlučeno da ekipu za završni uspon čine: Junko Tabei,  Yuriko Watanabe, i Šerpa Ang-Chering, što sada više nije bilo moguće i samo je jedna penjačica mogla dalje.</s><s>Iz Baznog logora se radio porukom javila Eiko Hisano i rekla da na vrh treba da ide Tabei i Ang-Chering.</s>

<s>Dvanaest dana iza dana kada je bila zatrpana lavinom, onesviješćena i tri dana nepokretna, u 12:30 16. maja 1975.</s><s>Tabei je bila na vrhu, zajedno sa Ang-Cheringom.</s><s>Istovremeno, a da Tabei to nije znala, sa druge strane Everesta prema vrhu napredovala je kineska ekspedicija u kojoj se nalazila jedna žena.</s><s>Bila je to Tibetanka Phanthog koja će 11 dana kasnije postati druga žena na svijetu sa usponom na Mount Everest.</s>

<s>Reference</s>

<s>Ekspedicije na Mount Everest</s>

