Mladen I Šubić
<s>Mladen I Šubić je velikaš iz hrvatske porodice Šubići, koji je jedno vrijeme nosio titulu bana Bosne.</s><s>Taj period historije srednjovjekovne Bosne, pozivajući se na iste izvore, historičari različito tumače.</s>

<s>Tumačenje Vjekoslava Klaića 
Vjekoslav  Klaić navodi da je za povijest Bosne u posljednjim desetljećima XIII. st. bilo odlučno vladanje Ladislava IV Napuljskog i posebno Andrije III Arpadovića, koji su vodili prevlast na ugarskom prijestolju.</s><s>Tada se, kako je napisao Klaić, „podiže silno vlast hrvatskog bana Pavla Šubića i njegove braće, da mu nije bilo premca u svoj Hrvatskoj i Dalmaciji“</s>

<s>Pavle Šubić I poslije 1292. g. mijenja svoj banski naslov: mjesto nejasnog primorskog banata (banus maritimus) uzima naslov ban Hrvata (banus Croatorum), dakle ban nad svim Hrvatima i tako zaista bez blagoslova bilo koje kraljevske vlasti postaje stvarni gospodar u Hrvatskoj.</s><s>Nakon 1290. g. Bribirci proširuju svoju vlast i na omiško kneštvo, dakle jedan dio neretvanske kneževine.</s><s>Klaić navodi da »oko 1298. uspije ban Pavao dapače te postade gospodar i susjednoj Bosni«.  , drugim riječima Bosna je priključena banovini Hrvatskoj.</s><s>Ovakav zaključak stvara na osnovi podataka jedne povelje od 7. aprila 1299.</s><s>Klaić ne odgovoriti »kako je Pavao Šubić zavladao Bosnom, da li silom ili milom, ali vjerojatno jest, da je svladavši bana Stjepana Kotromana - gornju Bosnu i dolnje kraje oteo vrhovnoj vlasti razkralja Stjepana Dragutina«.</s><s>Dalje zaključuje: »čim je ban Pavao zavladao u Bosni, javlja se u dolnjih krajih bosanskih knez Hrvatin, djed glasovitoga kasnije vojvode i hercega Hrvoja Vukčića«,  kojega Pavao preporuči Anžuvincima i Karlo II potvđruje zato 1299. g. »knezu Hrvatinu i njegovu rodu dolnje kraje bosanske za sva vremena«.</s><s>Tako je Pavle  došao do Bosne i Donjih krajeva.</s><s>Ali, Bosnu nije zadržao za sebe, nego ju je dao na upravu »prvorođencu si Mladenu kojemu također podieli naslov bana bosanskoga«,  što nije tačno.</s><s>Kao što je dobro poznato prvi bosanski ban je Pavlov brat Mladen, a ne njegov istoimeni sin.</s><s>Stoga Klaić i piše da je Bosnom vladao samo jedan Mladin i to od 1302. do 1322. g</s>

<s>Tumačenje Sime Ćirkovića 
Sima Ćirkovi se kratko osvrće na »Šubiće kao gospodare Bosne«..</s><s>On tvrdi da je Pavle Šubić »u posljednjoj deceniji XIII. veka postao samostalni gospodar Hrvatske i Dalmacije«, .</s><s>Dalje navodi da je 1299. g. Pavle počeo »potčinjavati susedne zemlje« , te da je prvo »došla na red Bosna«,,  na osnovu Pavlove titule dominus Bosne.</s><s>S pravom sumnja da su »već tada imali pod svojom vlašu neki znatniji deo bosanske teritorije osim Dolnjih krajeva, gde je vrhovnu vlast priznao lokalni vlastelin knez Hrvatin Stjepanić«.</s><s>Ipak smatra da Stjepanu I »nije preostajalo mesto, jer je Pavle Šubić bosansko bansko dostojanstvo dao svome bratu Mladinu I«, , iako sam kasnije priznaje da se Mladen I tek morao boriti  za  banstvo  u  Bosni.</s><s>Dolazi do sukoba između obojice banova 1302. g., negdje na Drini.</s><s>U tim je sukobima »ban Stjepan I Kotromanić bio ozbiljno potisnut i ugrožen«.,  Konačni rezultat ove borbe doduše nije poznat.</s><s>Banovanje Mladina I proteklo je »u borbi za savlađivanje Bosanaca«,,  koje se završilo, po vijestima iz djela Mihe Madijeva, ubistvom Mladena I od strane patarena.</s>

<s>Mišljenje Vladimira Ćorovića</s>

<s>Tumačenje Nade Klaić</s>

<s>Literatura 
 Nada Klaić, Zagreb : Eminex, 1994.</s><s>-Srednjovjekovna Bosna 
 Vjekoslav Klaić, Poviest Bosne
 Sima Ćirković, Beograd 1964 -Istorija srednjovjekovne bosanske države
 Vladimir Ćorović, Beograd, novembar 2001 - Istorija srpskog naroda</s>

<s>Reference</s>

<s>Bosanski banovi</s>

