Francuska zajednica
<s>Francuska zajednica () bila je zajednica država osnovana 1958. godine, a koju su sačinjavale neke zemlje koje su ranije bile dio Francuskog Imperija.</s><s>Francuska zajednica bila je formalna nasljednica Francuske unije, ali uz bitnu razliku što je bila organizirana na načelu autonomije država članica, u odnosu na asimilacijsko načelo iz perioda Unije.</s>

<s>Pozadina</s>

<s>Osnivanje Francuske zajednica bilo je, u svojoj suštini, reakcija na događaje u Alžiru, čije je stanovništvo još ranije zahtijevalo nezavisnost od Francuske.</s><s>Zakonom iz 1956., princip asimilacije u Francuskoj uniji je odbačen upravo kako bi se dala veća autonomija Alžiru, međutim lokalno stanovništvo nije bilo zadovoljno takvim ustupkom te je zahtijevalo potpunu nezavisnost; s druge strane, oko milijun Francuza u Alžiru bilo je strogo protiv bilo kakve nezavisnosti.</s><s>Nakon što je konflikt gotovo postao građanski rat, Četvrta Republika se približavala svom kraju, a na vlast je ponovo došao Charles de Gaulle.</s><s>De Gaulle je inicijalno dao nadu Francuzima u Alžiru kako će im pomoći (završivši svoj govor s frazom "Vive l'Algérie française!"), međutim privatno je suradnicima jasno dao do znanja da nema namjeru ići u sukob s gotovo devet milijuna Alžiraca radi skupine od oko milijun kolonizatora.</s>

<s>Osnivanje i članstvo</s>

<s>Dana 28. rujna 1958., diljem Francuske unije održan je referendum o usvajanju novog ustava; ustav je potvrđen u svim teritorijima osim u Francuskoj Gvineji, koja je izglasala svoju potpunu nezavisnost.</s><s>Stupanjem na snagu novog ostava, osnovana je Peta Republika, a tada već ionako krnja Francuska unije zamijenjena je Francuskom zajednicom, federacijom država sa samostalnom upravom.</s><s>Na čelu Zajednice bio je predsjednik (predsjednik Republike), dok su kolektivna tijela bila Izvršno vijeće i Senat; kako ne bi postala "kolonija svojih kolonija", Francuska je ograničila glasačko pravo afričkih zemalja kako se iste ne bi grupirale u brojčano dominantniji blok - afrički predstavnici morali su postati članovi francuskih stranaka kako bi realizirali pravo glasa.</s><s>Postojao je i Arbitražni sud Zajednice, sastavljen od sedam od strane predsjednika imenovanih sudaca, a koji je bio zadužen za rješavanje sporova među članicama.</s>

<s>Nakon organiziranja Zajednice, zemlje članice su dobile vremenski rok do 4. veljače 1959. godine da samostalno odluče o svom statusu unutar nove zajednice, imajući pritom sljedeće opcije:</s>

<s>Zadržati status prekomorskog teritorija
 Postati država unutar Francuske zajednice
 Postati prekomorski departman (i tako dio Republike)</s>

<s>Uprave perkomorskih teritorija odlučile su zadržati dotadašnji status, dok su bivše afričke kolonije pristale postati dio Zajednice, s tim da su neke od njih u procesu promijenile imena.</s><s>Dakle, u trenutku potpunog formiranja Zajednice, odnosno početkom 1959. godine, njezino članstvo sačinjavali su:</s>

<s>Metropolitanska Francuska</s>

<s>Zemlje članice</s>

<s>Francuski Kamerun i Francuski Togoland, starateljska područja Ujedinjenih nacija pod francuskom upravom, kao i anglofrancuski kondominij, Novi Hebridi, bili su povezani sa Zajednicom, ali nisu činili njezin integralni dio.</s>

<s>Raspad</s>

<s>Onako kako je inicijalno zamišljena, Zajednica je funkcionirala samo tokom 1959. godine, kada je u različitim glavnim gradovima održano ukupno šest sjednica Izvršnog vijeća.</s><s>Neposredno nakon posljednje od tih sjednica, održane u prosincu 1959. godine u Dakaru, Charles de Gaulle je pristao na zahtjeve Malija za potpunom nezavisnošću, čime je započet val koji će tokom 1960. godine zahvatiti gotovo sve zemlje Zajednice.</s><s>Dana 4. lipnja 1960. godine, Ustavni zakon br. 60-525 promijenio je članke 85 i 86 Ustava, čime su zemlje članice Zajednice dobile pravo ostvariti potpunu nezavisnost i izbor žele li, kao nezavisne zemlje, ostati u Zajednici ili ne; te izmjene predvidjele su i mogućnost da se nezavisna zemlja, bez gubitka suvereniteta, pridruži Zajednici, međutim ta odredba nikada nije primijenjena u praksi.</s>

<s>Do 1961. godine, u Zajednici su ostale samo Srednjoafrička Republika, Čad, Republika Kongo, Malagaška Republika i Senegal.</s><s>Ustavom propisana tijela više nisu funkcionirala, a predsjednik Zajednice se više nije navodio u službenim dokumentima.</s><s>Ipak, iako se Zajednica de facto raspala početkom 60-ih godina, preostale članice nikada se nisu povukle i ona je formalno nastavila postojati sve do 4. kolovoza 1995. godine, kada je Ustavnim zakonom br. 95-880 i službeno ukinuta.</s>

<s>Vidi i
 Francuski kolonijalni imperij
 Francuska unija</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura
 De Lusignan, Guy, French-Speaking Africa Since Independence, New York: Praeger, 1969.
 “French Community.” Encyclopædia Britannica, Volume 9, Page 756B and 756C. William Benton.</s><s>London, Chicago, Geneva, Sydney, Toronto.</s><s>1963.</s><s>Encyclopædia Britannica World Atlas.</s><s>William Benton.</s><s>Chicago, London, Toronto, Geneva, Sydney.</s><s>1963 Plates 57-58.</s>

<s>Vanjske veze
  Communauté française
 Current text of the Constitution in French (Constitutional Council) and in English  (National Assembly).</s><s>Original text of the Constitution of 4 October 1958, as published in the Journal Officiel de la République Française on 5 October 1958.</s><s>Text of the Constitution just prior to the amendments of 4 August 1995 Retrieved 11 June 2011.</s>

<s>Hladni rat
Historija Francuske
 Zajednica</s>

