Tlocrt
<s>Tlocrt je naziv za crtež pojedinih etaža građevnog objekta projiciranjem njegovih kota na papir ili koju drugu ravnu plohu (npr. kamena ili metalna ploča).</s><s>U širem značenju riječi, pojam tlocrt se odnosi ne samo na zasebne objekte, već i na prikaz kota prizemnih etaža većih arhitektonskih sklopova, od pojedinih sektora do prikaza čitavog naselja.</s>

<s>Projektiranje složenijih zgrada i arhitektonskih sklopova od samoga je početka zahtijevalo detaljnu prethodnu skicu, pa su graditelji uz presjeke i skice arhitektonskih i dekorativnih detalja, vjerojatno još od 4. milenija pne. izrađivali i tlocrte.</s><s>Tlocrt je, naime, najvažniji od svih nacrta.</s><s>U baroku su značajniji graditelji posjedovali kolekcije tlocrta svojih i tuđih građevina.</s><s>U 19. vijeku standardizirana su mjerila tlocrta za izvedbu zgrada:</s>

<s>situacioni tlocrt - 1:500
 detaljni tlocrt - 1:200
 urudžbeni tlocrt - 1:100
 izvedbeni tlocrt - 1:50</s>

<s>Od tada je ustaljeno i označavanje detalja kao što su različite boje za pojedine vrste građevnog materijala, znakovi za pojedine vrste instalacija i dr. Tlocrt nastao prigodom snimanja već postojećih objekata naziva se naknadni.</s>

<s>Bilješke</s>

<s>Literatura
Müller/Vogel 1999 - Werner Müller; Gunther Vogel: Atlas arhitekture 1, preveo Milan Pelc, Zagreb, 1999.</s><s>Pescarin 2003 – Sofia Pescarin: Rome, Vercelli, 2003.,
Šenoa 1964 – Zdenko Šenoa: Tlocrt, Enciklopedija likovnih umjetnosti, sv. 4, Zagreb, 1966.</s>

<s>Građevinarstvo
Likovna umjetnost
Arhitektonski elementi</s>

