Bettino Ricasoli
<s>Bettino Ricasoli, (Firenza, 9. ožujka 1809. — Rim, 23. listopada 1880.), bio je talijanski političar, premijer Italije u dva navrata 1861.-1862. i 1866.-1867.</s>

<s>Životopis
Ricasoli je rođen u staroj toskanskoj plemićkoj obitelji.</s><s>Poslije studija prvo se bavio zemljoradnjom i uzgojom vina.</s><s>U časopisu "La Patria" 1847., pisao je članke u korist ujedinjenja Italije.</s><s>Postao je gonfalonijer u svom rodnom gradu, ali poslije pobjede austrijske vojske nad talijanskim ustanicima, ponovo se posvećuje zemljoradnji.</s>

<s>Ricasoli postaje pristaša Camilla di Cavoura 1859. godine.</s><s>U kolovozu iste godine postaje guverner Toscane do njenog ujedinjenja sa Sardinijom  (ožujak 1860.) Premijer Italije postaje 12. lipnja 1861., naslijedivši Cavoura na toj dužnosti i nastavljajući sa njegovom politikom.</s><s>Giuseppe Garibaldi i Rimsko pitanje su mu u međuvremenu prouzročili poteškoće, tako da napušta premijersku poziciju i na tom mjestu ga u ožujku 1862. zamjenjuje Urbano Rattazzi.</s><s>Nekoliko godina politički je djelovao u zastupničkom domu.</s><s>Ricasoli drugi put postaje premijer 20. lipnja 1866. naslijedivši Alfonsa La Marmora na toj dužnosti.</s><s>Tijekom rata držao je vjerno stranu Pruskoj, ali unutarnja politika donijela mu je neriješive poteškoće.</s><s>Nakon neuspjele parlamentarne rezolucije, 4. travnja 1867., povlači se iz javnog političkog života.</s><s>Ricasoli je bio ozbiljan, energičan i karakteran državnik.</s><s>Zastupao je Cavourovu ideju o odvajanju crkve i države.</s>

<s>Vanjske poveznice</s>

<s>Premijeri Italije
Italijanski političari</s>

