Mučeništvo Polikarpovo
<s>Mučeništvo Polikarpovo () je tekst koji opisuje smrt ranog kršćanskog vođe i apostolskog oca Polikarpa iz Smirne u 2. vijeku, a koji se smatra najstarijim opisom kršćanskog mučeništva od strane očevica.</s>

<s>Oblik spisa je epistolarni: to je pismo koje šalje »Crkva Božja koja boravi u Smirni Crkvi Božjoj koja boravi u Filomeliumu i svim zajednicama svete i katoličke Crkve koje su na svakom mjestu« (Mart.</s><s>Pol., introd.), da Crkvu u Filomeliumu, na njezinu želju, s više potankosti izvijesti o mučeništvu svoga biskupa Polikarpa: ujedno se izražava molba, neka se poslanica pošalje dalje, u udaljenije Crkve (c. 20).</s><s>Spis je napisao neki Marcion, član Crkve u Smirni, malo poslije smrti sv. Polikarpa, tj. ubrzo poslije 22. veljače 156.</s><s>Euzebije Cezarejski u svojoj Hist. eccl. (4, 15) rezimira gl.</s><s>1—7, a u cjelini prenosi gl.</s><s>8—19.</s><s>Tekst je sačuvan u šest grčkih kodeksa, ali koji nisu bez problema.</s><s>Prema spisu, Polikarpa je sudio prokonzul Status Ouadratus.</s><s>Polikarp se, kad je buknuo progon, bio sklonio u jedan zaselak kod Smirne.</s><s>Mnoštvo je zahtijevalo njegovo suđenje.</s><s>Njegovo je boravište izdao jedan rob, i policija ga je došla uhititi, te je doveden u Smirnu u stadion.</s><s>Budući da je borba sa životinjama bila završena, osuđen je na lomaču.</s><s>Kad ga vatra nije odmah spalila, poslan je confector da ga probode.</s><s>Od krvi se vatra pogasila.</s><s>Tijelo nije predano kršćanima, da »ne bi napustili raspetoga, pa počeli iskazivati kult ovome«, nego je spaljeno.</s><s>Kršćani su ipak sabrali ostatke kostiju da ih sahrane na dostojnom mjestu kamo će dolaziti da slave njegovu obljetnicu.</s><s>Iz formulacije toga mjesta o budućem proslavljivanju godišnjice zaključuje se, da je spis napisan prije prve godišnjice Polikarpove smrti.</s><s>Martyrium Polycarpi svjedoči da su kišćani iskazivali štovanje mučenicima, a spis je važan i za teologiju mučeništva kao nasljedovanja Kristova.</s><s>Kršćani se Kristu klanjaju kao Sinu  Božjem, a mučenicima iskazuju čast kao učenicima i nasljedovateljima Kristovima.</s><s>U spisu nalazimo veoma lijepu molitvu, koju Polikarp moli prije smrti, a koja je veoma važna i za teologiju i za liturgiju.</s>

<s>U novije vrijeme je H. Grégoire pokušao dokazati, da se Polikarpovo mučeništvo dogodilo 23. veljače 177, pod carem Markom Aurelijem, iste godine kad i mučeništvo Lionskih mučenika, a u vrijeme kad se već pojavila montanistička sljedba.</s><s>I Euzebije stavlja mučeništvo Polikarpovo u vrijeme Marka Aurelija, ali ranije."</s>

<s>Vidi još 
 Djela mučenika</s>

<s>Izvori</s>

<s>Djela 2. vijeka
Ranohrišćanski spisi
Hagiografija</s>

