Ekatarina Velika
<s>Ovaj članak je o muzičkoj grupi.</s><s>Za rusku imperatorku, pogledajte Katarina Velika.</s><s>Za album, pogledajte Ekatarina Velika (album).</s>

<s>Ekatarina Velika (skraćeno EKV) je bila rok grupa iz Beograda i jedna od najuspešnijih i najuticajnijih grupa na prostoru bivše Jugoslavije.</s>

<s>Srž benda činili su gitarista i pevač Milan Mladenović, klavijaturistkinja Margita Stefanović i basista Bojan Pečar.</s>

<s>Karijera</s>

<s>Početak 
Katarina II je nastala 1982. godine u Beogradu.</s><s>Grupu su nakon raspada benda Šarlo Akrobata formirali pevač Milan Mladenović, gitarista Dragomir „Gagi“ Mihailović, basista Švaba Radomirović i bubnjar Dušan Dejanović.</s><s>Naziv potiče od imena Mihailovićeve neuzvraćene ljubavi, devojke Katarine.</s><s>Tokom 1982. bendu se pridružuje klavijaturistkinja Margita „Magi“ Stefanović.</s><s>Radomirović ubrzo potom prelazi u "Du Du A", a Dušan Dejanović u Disciplinu kičme, te bubnjeve jedno vreme svira Branko „Mango“ Kuštrin.</s><s>Početkom 1983. na mesto bubnjara dolazi Ivica „Vd“ Vdović, bivši bubnjar Šarla akrobate, a basista postaje Bojan Pečar, čime je formirana konačna ritam sekcija benda.</s><s>Konačna i poslednja postava grupe Katarina II - Mladenović, Mihailović, Stefanović, Pečar i Vdović - započinje 1983. sa radom na debi albumu.</s>

<s>80-e</s>

<s>Katarina II</s>

<s>U proleće 1983. godine Katarina II učestvuje na zagrebačkom bijenalu i dobija solidne kritike.</s><s>Materijal za prvi album snimaju ubrzo nakon toga, a na njemu se kao gost pojavljuje glumac Svetislav Goncić.</s><s>Materijal je sniman u studiju „Druga maca“ čiji je vlasnik bio Enco Lesić koga je Mladenović poznavao od rada sa grupom Šarlo akrobata.</s><s>Nažalost, zbog loših uslova snimanja materijal propada, a grupa je primorana da ponovo snimi celokupan album.</s><s>Na poziv kolege muzičara Srđana Marjanovića to su učinili sledeće godine u studiju ZKP RTLJ u Ljubljani.</s>

<s>Debi album pod nazivom Katarina II konačno izlazi 1984. godine.</s><s>Većinu tekstova je napisao Mladenović, sa izuzetkom tekstova za "Vrt" i "Platforme" koje je napisao Mihajlović, za pesmu "Kad krenem ka..." za koju je tekst napisala Margita Stefanović kao i za pesmu "Treba da se čisti" čiji je tekst grupno potpisan.</s><s>U većini pesama grupa uspešno povezuje Mladenovićev deskriptivni pesnički senzibilitet sa energičnim zvukom novog talasa.</s><s>Često smatran zvučno „najčistijim“ izdanjem benda, album nije postigao komercijalni uspeh uglavnom zbog umetničkog koncepta kome je nedostajala komercijalna prijemčivost.</s>

<s>Ubrzo nakon izlaska albuma, bend proživljava ponovnu promenu sastava.</s><s>Kao i u vreme Limunovog drveta i Šarla akrobate, neslaganja između Mladenovića i Mihajlovića i dalje postoje.</s><s>Mihajlović ubrzo dolazi i u sukob sa zakonom i odlazi u zatvor, a nakon izlaska mu je saopšteno da više nije član benda.</s><s>Kako je on tvrdio da ima autorska prava na ime Katarina II, bend je bio prisiljen da odabere novi naziv.</s><s>Preostali članovi biraju novo ime Ekatarina Velika (po Katarini Velikoj, ruskoj carici), kasnije skraćeno na EKV, i pod tim imenom rade do kraja karijere.</s>

<s>Ubrzo, zbog problema sa drogom i bolesti, i bubnjar Vdović odlazi iz benda i završava u Du Du A. Njegova zamena je Ivan Fece Firči (prethodno: "Luna", "Džakarta").</s>

<s>Ekatarina Velika</s>

<s>Zahvaljujući konstantnim koncertnim nastupima širom Jugoslavije (sa posebno čestim koncertima u Zagrebu, Ljubljani i Beogradu) i emitovanju spotova na televiziji, Ekatarina Velika polako stiče veći broj poklonika.</s>

<s>1985. godine grupa izdaje drugi album Ekatarina Velika.</s><s>Album je snimljen u zagrebačkom studiju SIM, sa producentom Vladimirom Smolecom, a na njemu se kao gosti pojavljuju Masimo Savić, u to vreme pevač hrvatskog benda Dorian Grej, kao i Tomo In Der Mulen, gitarista sastava Karlovi Vari.</s><s>Novi materijal je doneo izvesne promene u zvuku budući da je u odnosu na prethodni album bio primetno bržeg ritma i energičniji.</s><s>Ipak, i na njemu su prisutne prepoznatljive odlike benda: duboko suptilni tonovi kao i Mladenovićevi hermetični, introspektivni i metaforični tekstovi.</s><s>Album je svojim omotom koji je osmislio i dizajnirao Dušan Gerzić pokazivao i određene umetničke ambicije, jer prikazuje članove benda oslikane u maniru indijanske obredne tetovaže.</s>

<s>Drugo izdanje donelo je bendu prve prave hitove, pesme "Oči boje meda", "Tattoo" i "Modro i zeleno".</s><s>22. marta 1985. prvi put sviraju van Jugoslavije, na manifestaciji "Dani kulture" u Torinu u Italiji, i ostavljaju pozitivan utisak.</s><s>Drugi zapaženi nastup ostvaruju na koncertu u Zagrebu koji je bio deo takozvane "Bolje vas našli" tradicionalne razmene bendova između Beograda i Zagreba.</s><s>Krajem 1985. godine Fece odlazi na obavezno odsluženje vojnog roka, a njegova zamena za bubnjevima je Ivan „Raka“ Ranković (prethodno: "Tvrdo srce i velike uši").</s>

<s>S' vetrom uz lice</s>

<s>1986. godine pod nazivom S' vetrom uz lice izlazi treći album benda kojim se probijaju do šire publike, i koji od njih pravi zvezde.</s><s>Produciran od strane Mladenovića,Margite Stefanović i Dragana Čačinovića, album je imao vrlo „ispoliran“ zvuk baziran na naglašenim klavijaturama i na upotrebi "E-mu Emulator II" 8-bitnog semplera.</s><s>Hitovi sa ovog albuma uključivali su pesme "Budi sam na ulici", "Kao da je bilo nekad", "Ti si sav moj bol" i "Novac u rukama".</s><s>S' vetrom uz lice je uz svoj komercijalni uspeh dobio i prilično ravnodušan prijem kritike koja se žalila da zvuk albuma i previše podseća na britansku grupu "Simple Minds".</s>

<s>U ovo vreme bend ima i vrlo živu koncertnu aktivnost, nastupajući po gradovima širom Jugoslavije.</s><s>Na koncertu održanom 2. novembra 1986. u zagrebačkom klubu "Kulušić" snimljen je prvi živi album benda koji je izdat naknadno početkom 1987. godine kao album EKV 19LIVE!86.</s><s>Iste godine bend se vraća sa turneje u Beograd i trijumfalno završava koncertnu sezonu serijom od šest rasprodatih koncerata u beogradskom Domu omladine.</s>

<s>U proleće iste godine Ivan Ranković odlučuje da napusti bend da bi sa prijateljima iz svog starog benda "Tvrdo srce i velike uši" formirao grupu "Ulica od meseca".</s><s>Novi bubnjar postaje Srđan „Žika“ Todorović (prethodno: "Radnička kontrola", "Bezobrazno zeleno", "Disciplina kičme") koji svoj prvi koncert sa grupom svira u pariskomklubu "La Locomotive".</s><s>Todorović u grupu dolazi iz Discipline kičme, koja je od samog početka važila za neku vrstu rivala, prvo grupi Katarina II, a potom i Ekatarini Velikoj.</s>

<s>Ljubav</s>

<s>Posle promene sastava bend snima svoj četvrti studijski album pod nazivom Ljubav koji izlazi u drugoj polovini 1987. godine.</s><s>Album se najčešće smatra najboljim izdanjem benda kao i jednim od najboljih rok izdanja na teritoriji bivše Jugoslavije.</s><s>Ovo izdanje karakteriše više gitarski orijentisan i ispoliran zvuk koji je donela saradnja sa novim producentom, australijskim muzičarem Teodorom Janijem (Theodore Yanni).</s><s>Visoko stilizovan omot su zajedno osmislili i dizajnirali Margita Stefanović i umetnik Vuk Vidor.</s><s>Kao hitovi sa albuma se izdvajaju pesme "Zemlja", "Pored mene", "Ljubav", "7 dana" i "Ljudi iz gradova", a smatra se da većina pesama pokazuje prve tragove depresije u Mladenovićevim tekstovima, što se najčešće argumentuje tekstom numere „Tonemo“.</s>

<s>Bend u ovom periodu ima status koncertne atrakcije koji potvrđuje sa dva uzastopna rasprodata koncerta u beogradskoj hali „Pionir“.</s><s>Početkom 1988. započinju novu turneju na kojoj im se priključuju pevač i gitarista beogradskog sastava Van Gog Zvonimir Đukić „Đule“ i bivša pevačica grupe "Oktobar 1864" Tanja Jovićević.</s><s>U to vreme Fece se vraća sa odsluženja vojnog roka i ponovo se priključuje bendu zamenjujući Srđana Todorovića.</s><s>U bendu ostaje svega nekoliko meseci, da bi se zatim u maju 1988. odselio u Njujork.</s><s>Nakon Feceovog odlaska Todorović se vraća u grupu.</s>

<s>Samo par godina za nas</s>

<s>1989. godine bend objavljuje Samo par godina za nas, peto studijsko izdanje.</s><s>Kritika smatra ovaj album pukom konceptualnom kopijom albuma Ljubav.</s><s>Međutim, za razliku od uglavnom brzo ritmičnog tempa kombinovanog sa blago tamnim zvukom na albumu Ljubav, Samo par godina za nas ima mnogo zvučno „mutnije“ melodije i sporiji ritam koji zajedno nose predosećaj nadolazećih političkih i socijalnih tragedija koji će zahvatiti Jugoslaviju početkom 90-ih.</s>

<s>Nekoliko hitova sa albuma uključuju pesme "Krug", "Srce" i "Par godina za nas".</s>

<s>U novembru 2006. godine pesma "Par godina za nas" je izglasana za najbolju jugoslovensku pesmu svih vremena od strane slušalaca beogradskog radija B92.</s><s>Milan Mladenović je u svom intervjuu za emisiju RTS TVB „TV Poster“ 1992. godine izjavio da je "Par godina za nas" najbolja pesma koju je Ekatarina Velika napravila.</s>

<s>90-e</s>

<s>Dum dum</s>

<s>Nakon albuma Samo par godina za nas usledila je najteža promena sastava koju je grupa vrlo teško podnela.</s><s>Todorović je napustio bend koncentrišući se na svoju glumačku karijeru, a Bojan Pečar se seli u London.</s><s>Dok je odlazak Todorovića iz grupe bio manje-više još jedna smena za bubnjevima, Pečarov odlazak je bio veliki gubitak za bend koji na taj način ostaje bez jednog od svojih ključnih članova.</s><s>Mladenović i Margita Stefanović nastavljaju dalje nalazeći novog bubnjara Marka Milivojevića (prethodno: "U škripcu", "Partibrejkers"), a kao basista u to vreme na koncertima svira Miško Plavi.</s><s>Album Dum dum izlazi u proleće 1991. godine, a kao basisiti na albumu sviraju Bata Božanić i Dušan Petrović.</s>

<s>Album Dum dum se smatra najmračnijim albumom grupe.</s><s>Njegova sumornost i atmosfera tragedije odaju opšte stanje u Jugoslaviji koja se u to vreme, početkom 90-ih lagano raspada i približava građanskom ratu.</s>

<s>Neko nas posmatra</s>

<s>Tokom 1992. godine EKV nastupa sa basistom Dragišom Uskokovićem, i to, umesto Bate Božanića i Dušana Petrovića.</s><s>U maju 1993. nova postava objavljuje album Neko nas posmatra koji, kao suprotnost prethodnom albumu, karakterišu topliji i pristupačniji zvuk i komunikativnije i otvorenije teme posebno prepoznatljive u pesmama "Zajedno", "Just let me play some modern RNR music", "Jadransko more", "Ponos".</s><s>Ovo je takođe prvi i jedini album benda koji sadrži obrađenu pesmu, a to je numera "Istina mašina" jugoslovenskog rok benda "Tajm".</s>

<s>Zbog svojih jednostavnih muzičkih aranžmana i tekstualnih koncepata, album je smatran najslabijim EKV izdanjem.</s><s>Vreme je međutim promenilo poglede na album i njegove vrednosti su postale više cenjene tokom godina.</s>

<s>Kraj 
Početkom 1994. godine Ekatarina Velika je neaktivna.</s><s>Mladenović u proleće odlazi u Brazil gde zajedno sa prijateljem i muzičarem Mitrom Subotićem Subom i grupom brazilskih muzičara radi na albumu "Angel's Breath".</s><s>Po njegovom povratku u Beograd bend nastavlja sa koncertnom aktivnošću i počinje sa radom na novom albumu čiji je radni naziv „Ponovo zajedno“.</s><s>Rad na albumu je međutim ubrzo obustavljen zbog Mladenovićevih zdravstvenih problema.</s><s>U avgustu 1994. bend svira na festivalu u Budvi što je njihov poslednji koncertni nastup.</s><s>Sledećeg dana Milan Mladenović je prebačen u bolnicu gde je otkriveno da ima rak pankreasa.</s>

<s>Svega nekoliko meseci kasnije, 5. novembra 1994, Milan Mladenović je umro u Beogradu u 37. godini.</s><s>Njegovom smrću, Ekatarina Velika je prestala da postoji.</s>

<s>Bojan Pečar umro je u Londonu od srčanog udara 13. oktobra 1998, u 39. godini.</s>

<s>Margita Stefanović je umrla 18. septembra 2002. godine u Beogradu, u 44. godini života, od side.</s>

<s>Ostali članovi benda koji su preminuli su Ivica Vdović (bolovao od side, preminuo 1992) i Dušan Dejanović (takođe bolovao od side, umro 16. novembra 2000. uBeogradu).</s>

<s>Uticaji 
Ekatarina Velika je među najuticajnijim, ako ne i najuticajniji bend na prostoru bivše Jugoslavije, a takođe se smatra i jednim od najvažnijih bendova na jugoslovenskoj rok sceni uopšte.</s><s>Mnogi bendovi su tokom godina obrađivali njihove hitove, ali ono što je karakteristično je to da se imitacije tema kojima se Mladenović bavio kao i njegovog jedinstvenog pesničkog stila stalno pojavljuju u muzici mnogih novih mladih bendova.</s>

<s>Među bendovima za koje se tvrdi da su pod velikim uticajem Ekatarine Velike je bend Van Gog koji se uzdigao do statusa jednog od najpopularnijih rok bendova u Srbiji u drugoj polovini 90-ih, ali koji je takođe često kritikovan zbog preterane sklonosti ka imitaciji EKV-a, naročito kada se radi o tekstovima pesama.</s><s>Drugi bend na koji je Ekatarina Velika značajno uticala je Block Out, koji je obradio njihovu pesmu „Soba“ (tribjut izdanje "Kao da je bilo nekad") i koji često svira njihove pesme na svojim koncertima.</s>

<s>Članovi 
 Milan Mladenović - vokal, gitara (februar 1982 - leto 1994)
 Dragomir „Gagi“ Mihajlović - gitara (februar 1982—1984)
 Zoran „Švaba“ Radomirović - bas-gitara (februar 1982 - kraj 1982)
 Dušan „Džindžer“ Dejanović - bubnjevi (februar 1982 - kraj 1982)
 Branko „Mango“ Kuštrin - bubnjevi (februar 1982 - poč.</s><s>1983)
 Margita „Magi“ Stefanović - klavir, klavijature (kraj 1982 - leto 1994)
 Bojan Pečar - bas-gitara (poč.</s><s>1983 - poč.</s><s>1990)
 Ivica „Vd“ Vdović - bubnjevi (poč.</s><s>1983 - jesen 1984)
 Ivan Fece Firči - bubnjevi (jesen 1984 - kraj 1985; poč.</s><s>1988 - maj 1988)
 Ivan „Raka“ Ranković - bubnjevi (kraj 1985 - poč.</s><s>1987)
 Srđan „Žika“ Todorović - bubnjevi (poč.</s><s>1987 - poč.</s><s>1988; maj 1988 - poč.</s><s>1990)
 Marko Milivojević - bubnjevi (poč.</s><s>1990 - leto 1994)
 Miško Plavi - bas-gitara (poč.</s><s>1990 - proleće 1991)
 Dušan Petrović / Bata Božanić - bas-gitara (proleće 1991 - jesen 1991)
 Dragiša „Ćima“ Uskoković - bas-gitara (jesen 1991 - kraj 1993)
 Bole Stanojević - bas-gitara (leto 1994)</s>

<s>Diskografija</s>

<s>Studijski albumi 
 Katarina II, 1984.</s><s>Ekatarina Velika, 1985.</s><s>S' vetrom uz lice, 1986.</s><s>Ljubav, 1987.</s><s>Samo par godina za nas, 1989.</s><s>Dum dum, 1991.</s><s>Neko nas posmatra, 1993.</s>

<s>Albumi uživo 
 EKV 19LIVE!86, 1987.</s><s>Live '88, 1997.</s><s>Kao u snu: EKV - Live '91., 2001.</s>

<s>Kompilacije 
 EKV revisited, 2007.</s>

<s>Tribjut albumi 
 Jako dobar tattoo - Tribute to EKV, 2003.</s><s>Kao da je bilo nekad - posvećeno Milanu Mladenoviću, 2003.</s>

<s>Vidi još 
 Šarlo Akrobata</s>

<s>Literatrura 
 Janjatović, Petar (1998).</s><s>Ilustrovana YU rock enciklopedija.</s><s>Beograd.</s><s>Janjatović, Petar (2003).</s><s>Ex YU rock enciklopedija.</s><s>Beograd: Čigoja štampa. (COBISS).</s><s>"EKV" (Kamenko, Beograd 1990.) - (knjiga fotografija)
 Rigonat, Flavio Ur. : "Dečak iz vode: Milan Mladenović". (Beograd: L. O. M., 1997.)
 Žikić, Aleksandar: "Mesto u mećavi". (Beograd: Matica srpska, 1999.)
 Milodanović, Perica: "Kao da je bilo nekad: priručnik o beogradskoj rok grupi Ekatarina Velika" (Subotica, 2000.)
 Zorica Bajin-Đukanović: "Memento: EKV: fotografije :Galerija Grafički kolektiv" (Beograd, Galerija Grafički kolektiv, 2004.)
 Ilić, Aleksandar : „Vrati unatrag“ (Beograd, 2008)</s>

<s>Spoljašnje veze 
 EKV spotovi
 Neobjavljeni tekstovi EKV-a
 EKV biografija (članci iz Pop Roka i Ukusa Nestašnih)</s>

<s>Ekatarina Velika
Jugoslavenske muzičke grupe</s>

