Zgrada Srpskog kulturno-prosvjetnog društva "Prosvjeta"
<s>Zgrada Srpskog kulturno-prosvjetnog društva Prosvjeta u Sarajevu nalazi se na raskršću ulica Obala Kulina bana i Sime Milutinovića, u opštini Centar u Sarajevu, Bosna i Hercegovina.</s><s>Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj od 29. januara do 04. februara 2008. godine, donijela je odluku da se palata proglasi za  nacionalni spomenik BiH.</s><s>Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Amra Hadžimuhamedović (predsjedavajuća), Dubravko Lovrenović, Ljiljana Ševo i Tina Wik.</s>

<s>Istorija 
Godine 1910. izrađen je i prihvaćen projekat koga potpisuje Miloš Miladinović i zgrada je izgrađena  1911. godine.</s><s>Dio istoričara arhitekture osporava ovu mogućnost.</s><s>Originalni nacrti osnove i presjeka zgrade „Prosvjeta“ nalazili su se u Arhivu Zavoda za planiranje grada Sarajeva (danas Zavod za planiranje Kantona Sarajevo).</s><s>Izuzev plana kanalizacije, pomenuti nacrti nisu više u posjedu ovoga Arhiva.</s><s>Originalni nacrt prostorija prvoga kata zgrade  “Prosvjeta” u Sarajevu danas je pohranjen u Arhivu Bosne i Hercegovine.</s>

<s>Kao vlasnik, 1942. godine uknjižuje se NDH.</s><s>Godinu dana kasnije (1943), na osnovu rješenja MUP-a NDH, kao vlasnik se upisuje Glavni savez staleških i drugih postrojbi u Zagrebu.</s><s>Nekoliko godina nakon Drugog svjetskog rata, 1957. godine uknjižuje se vlasništvo na Savez kulturno- prosvjetnih i kulturno-umjetničkih društava Bosne i Hercegovine u Sarajevu, a 1960. upisana je kao društvena svojina.</s><s>U 1988. godini pravo raspolaganja uknjižuje se na Općinu Stari Grad.</s><s>Zgrada je danas uknjižena kao vlasništvo Srpskog kulturno-prosvjetnog društva „Prosvjeta“ u Sarajevu.</s>

<s>Opis 
Zgrada društva „Prosvjeta“ građena  je kao trospratnica, nepravilne tlocrtne osnove ukupnih dimenzija 24 m x 13,50 m. Visina objekta do strehe iznosi 17,25 m, a ukupna visina oko 23 m. Prizemlje zgrade korišteno je za poslovne – trgovačke ili bankarske prostorije.</s><s>Na prvom spratu smještene su sobe za igranje, dva salona, soba za razgovor, garderoba, ostava i biblioteka.</s><s>Prostorije na drugom i trećem spratu predviđene su za stambene jedinice. .</s>

<s>Osnovni materijal korišten za izgradnju reprezentativne uglovnice „Prosvjete“ je puna opeka od koje su izgrađene spratne etaže, dok je prizemna etaža zidana kamenom.</s><s>Fasade su omalterisane produžno cementnim malterom.</s><s>Krov objekta pokriven je crijepom.</s>

<s>Krovište je dvovodno, prelomljeno na uglu.</s><s>Blago istaknuti rizalitni dijelovi završeni su atikama u vidu timpanona sa vazama na vrhu.</s><s>Dimnjaci i ventilacioni kanali na vrhu krovišta lijepo su oblikovani, tako da skladno nadopunjuju skulpturu u krovištu. .</s>

<s>Arhitektura 
U stilskom oblikovanju fasade kao cjeline i u pojedinačnim elementima pretežno je izraziti secesionistički arhitektonski repertoar..</s><s>U projektiranju fasade egzistira horizontalna podjela.</s><s>U zoni prvoga i drugog sprata fasada je podijeljena prozorskim osovinama, sa tri na južnoj strani, jednom na uglu i osam na istočnoj strani.</s><s>Širina prozora na svim etažama je ista i iznosi 1,05 m dok visina varira.</s><s>Na prvom i drugom spratu, visina prozora iznosi 1,55 m, a na trećem 1,25 m. Prvi i drugi spratat vizuelno su odijeljeni medaljonima koji pulsiraju unutar horizontalne trake, a nastanjuju prostor između prozora.</s><s>Osim moderno oblikovanog četverokrilnog prozora na erkeru, ostali prozori su dvokrilni, ravno zakuljučeni.</s><s>Prozori su postavljeni u pažljivo izrađene drvene okvire.</s><s>Zona trećeg sprat odijeljena je od ostalih floralno-geometrijskim nizom u zoni parapeta s kasetnim poljima između prozorskih nadsvjetala koja ih povezuju.</s><s>Kao dekorativni element poslužile su i mutule i gute, odnosno kapljice i konzolice dorskoga reda korištene za naglašavanje strešnog vijenca.</s><s>Bogato formirano pročelje, razvija se iz ugla zgrade te je istaknuto rizalitnom formom.</s><s>U arhitekturi secesije, rizalit14 je najčešći motiv kompozicije pročelja čijom se upotrebom ritmizira zidna ploha.</s>

<s>Moguće je da je to uticaj Josipa Vancaša, odnosno njegovog ranog secesijskog perioda koji je posebno uočljiv u rješenju balkona i balkonske ograde, bordure jajašca prozora, ornamenta na bazi erkera, a dijelom i kartuše na parapetima.</s><s>Dekorativni sadržaji skoncentrirani su na erkeru i srednjoj horizontali, dok se od zone trećeg sprata formiraju mirnije plohe koje uspostavljaju harmoniju s dinamičnom alegorijskom figurom „Prosvjete“.</s>

<s>Piramidalna skulpturalna kompozicija izvedena u zoni atike, je nedjeljiv dio arhitektonske mase, i pripada naslijeđu baroka.</s><s>Predstavlja prvonagrađeni rad vajara Miše Stevića.</s><s>Čine je alegorijska figura „Prosvjete“ te figure srpskog seljaka, građanina i dječaka.</s><s>U svome podištu, rub kompozicije obogaćen je najrazličitijim motivima, od zastavica, vijenaca, orla do kapitela sa simbolima slave i stvaralaštva.</s><s>Ovi motivi i simbolički nadopunjuju kompoziciju.</s>

<s>Literatura</s>

<s>Reference</s>

<s>Secesijska arhitektura u Bosni i Hercegovini
Građevine u Sarajevu
Nacionalni spomenici u Sarajevu</s>

