Koherencija
<s>koherencija (lat. cohaerentia: sveza, povezanost), u filozofiji, je povezanost nečega što pripada zajedno, logička i osjećajna dosljednost između dvaju istodobnih procesa i uzajamna ovisnost mišljenja i djelovanja.</s><s>Načelo je koherencije: sve što postoji povezano je i može se pouzdano upoznati bez njegovih temelja kroz uzajamne veze.</s><s>U teoriji koherencije istinitost je nekog suda u tome da je on član prikladno definirana korpusa drugih sudova.</s><s>Koherencija se oslanja na: 
vjerovanje koje je provjereno u pogledu istinitosti u svjetlu drugih vjerovanja, uključujući i perceptualna vjerovanja; 
vjerovanje iz kojega ne možemo iskoračiti preko našega vlastitog sustava vjerovanja kako bismo vidjeli koliko dobro to vjerovanje funkcionira u korespondentnosti sa svijetom.</s><s>Za teoretičara čiste koherentnosti iskustvo je relevantno samo kao izvor perceptualnih vjerovanja koja zauzimaju svoje mjesto kao dio koherentnog ili nekoherentnoga skupa.</s><s>Logički pozitivisti potpuno napuštaju pojam epistemološkoga temelja u odnosu na koherentne teorije istine.
 koherencija (fizika), u fizici, je međusobna usklađenost dvaju ili više procesa.</s><s>Koherentni valovi su mehanički ili elektromagnetski jednakih frekvencija, polarizacija i stalnog odnosa faza.</s><s>Ako se takvi valovi superponiraju, nastaje stacionarna interferencija valova.</s><s>Koherentne je valove teško dobiti iz dvaju neovisnih izvora, ali se to obično ostvaruje dijeljenjem vala iz jednog izvora u dva snopa i zatim njihovom superpozicijom.</s><s>U optici je izumom lasera dobiven stalan izvor monokromatskih koherentnih valova, pa se on rabi gdje god je potrebno stvaranje interferencijskih slika, na primjer pri analizi titranja membrana, u interferometriji, u holografiji i drugo.</s>

<s>Izvori</s>

