Portret Arnolfinijevih
<s>Portret Arnolfinijevih (Giovanni Arnolfini sa ženom) je slika Jana van Eycka iz 1434. godine; jedan od najranijih portreta u europskom slikarstvu (Sjevernoeuropska renesansna umjetnost); u mnogočemu inovativna slika koja se smatra najboljim djelom tadašnje Europe; pored Gentskog oltara, najstarija slika uljenim bojama.</s>

<s>Historija</s>

<s>Sliku je kupila Državna galerija u Londonu 1882. godine.</s>

<s>Za ovu sliku se dugo vjerovalo kako je bračni portret Giovannia di Arrigo Arnolfinija i njegove žene Giovanne Cenami u flamanskoj spavaćoj sobi, no 1997. godine ustanovljeno je kako su se oni vjenčali tek 1447. god., trinaest godina nakon što je slika naslikana i 6 godina poslije smrti van Eycka.</s><s>Danas se vjeruje kako su na slici Giovanni di Arrigov rođak Giovanni di Nicolao Arnolfini i njegova žena.</s><s>Giovanni di Nicolao Arnolfini je bio talijanski trgovac rodom iz Lucce koji je stanovao u Brugesu od 1419.</s><s>On se kasnije našao i na drugom portretu Van Eycka u Berlinu, što navodi na ideju kako je bio prijatelj umjetnika.</s>

<s>Umjetnik David Hockney i fizičar Charles M. Falco su iznijeli teoriju kako se Van Eyck vjerojatno pri slikanju nekih detalja slike koristio optičke uređaje kao što je camera obscura.</s><s>Danas je to poznato kao Hockney–Falco teza.</s>

<s>Odlike</s>

<s>Na slici je naslikan par koji se u formalnoj pozi drži za ruke u spavaćoj sobi.</s><s>Po njihovoj odjeći koja je iznimno prikazana, te se može prepoznati svaki individualni materijal (krzno, tkanina, zlatni i kožni detalji) odaje se bogatstvo subjekata.</s><s>Dva para obuće ispred njih simbolično označavaju kako je njihova spavaća soba za njih ujedno i sveti prostor, ali i njihov dom gdje namjeravaju ostati.</s><s>Na slici je prikazano više natuknica ženine trudnoće, kao što je njeno držanje draperije na stomaku, voćke na ormariću i prozoru kao simboli plodnosti i mala drvena skulptura na stražnjoj strani stolice pored kreveta koja predstavlja Svetu Margaretu, zaštitnicu trudnica.</s><s>Pas u prvom plan zasigurno simbolizira vjernost, ali ima i erotske konotacije.</s><s>Kao i kod slika Roberta Campina, svaki detalj ima neko kršćansko značenje.</s><s>Jedna jedina svijeća koja gori u lusteru označava Kristovu prisutnost, ali predstavlja i svijeću koju mlada donosi u bračnu sobu.</s><s>Kada se brak konzumira, svijeća se ugasi.</s>

<s>Najzanimljiviji detalj na slici je konveksno ogledalo na stražnjem zidu.</s><s>Ono je okruženo s 10 malih krugova u kojima je naslikan Križni put.</s><s>U ogledalu se zrcale portretirane figure s leđa, ali i grupa svjedoka koja stoji ispred njih.</s><s>Jedan od likova je zasigurno sam slikar čime je dvostruko obilježio svoje prisustvo, u odrazu, ali i potpisom iznad ogledala.</s><s>Potpis navodi: "Johannes de eyck fuit hic," ili "Jan van Eyck je bio ovdje," s godinom, 1434.</s><s>Njegov potpis podsjeća na staru paralelu između Boga, kao tvorca svemira, i umjetnika koji kao smrtnik samo kopira božje stvaranje kroz umjetnička djela.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Portret Arnolfinijevih na službenim stranicama Državne galerije u Londonu.</s><s>Erwin Panofsky, Ikonografija Portreta Arnolfinijevih</s>

<s>Slike gotike
Renesansne slike
Slike 1434.</s><s>Authority control 2</s>

