Sovjetska Republika Naissaar
<s>Sovjetska Republika Naissaar (estonski: Naissaare Nõukogude Vabariik), službeno Sovjetska Republika Vojnika i Graditelja Utvrda Naissaar (ruski: Советская республика матросов и строителей), bila je kratkotrajna i nepriznata sovjetska republika proglašena na otoku Naissaaru u Estoniji.</s><s>Republika je službeno proglašena 17. prosinca 1917. godine, a ukinuta je nakon njemačke okupacije otoka 26. veljače 1918. godine.</s>

<s>Otok Naissaar imao je, unatoč maloj površini, važnu ulogu kao pomorska baza Ruskog Carstva i Estonije.</s><s>Tamo je 1913. godine stigao ukrajinski anarhosindikalist Stepan Petričenko, nakon što je regrutiran u Carsku mornaricu te stacioniran na Petropavlovsk, koji je u to vrijeme bio usidren na otoku.</s><s>Otok je od 1914. godine bio nenaseljen, nakon što su ga vlasti odlučile koristiti kao vojnu bazu.</s><s>U vrijeme Februarske revolucije, Petričenko je zajedno s još 70-90 mornara boravio na otoku, nakon što je na njemu izgrađena nova mornarička baza.</s>

<s>Iako je Privremena vlada u travnju 1917. godine dodijelila Estoniji određen stupanj autonomije, ta je baltička zemlja i dalje bila posjed Moskve.</s><s>Situacija se, međutim, drastično promijenila nakon Oktobarske revolucije, kada su boljševički revolucionari suspendirali privremenu vladu Estonije, Maapäev.</s><s>Tada dolazi do osnivanja lokalnog Vijeća zastupnika radnika i vojnika, koje je 17. prosinca 1917. godine proglasilo osnivanje Vijeće narodnih komesara, a time i osnivanje Sovjetrske Republike Naissaar.</s><s>Predsjedavajući je postao Petričenko, a imenovani su narodni komesari za vojne i mornaričke poslove, unutrašnje poslove, rad, financije, zdravstvo i (kasnije) obrazovanje.</s><s>Vijeće je proglasilo kako Naissaar postaje "nezavisna sovjetska republika".</s>

<s>Dok je Vijeće radilo na ustavu, glavnim je gradom proglašeno selo Obernargen.</s><s>Službena himna postala je "Internacionala", dok je službena zastava bila crveno-crna zastava anarhosindikalista.</s><s>Namjera je bila da republika koristi i vlastiti novac, međutim ta ideja nije provedena u praksi kako je zamišljeno.</s><s>Estonski komunisti de facto su priznali sovjetsku republiku te su čak poslali određen broj zatvorenika na otok kako bi dodatno utvrdili postojeću infrastrukturu i obavljali druge radove.</s>

<s>U tom je trenutku Privremena vlada Estonije odlučila zatražiti pomoć njemačke vojske.</s><s>Sovjetari su se podjednako morali boriti i protiv boljševika i protiv Nijemaca, međutim kada su Nijemci okupirali otok 26. veljače 1918. godine, baltička je flota evakuirala većinu stanovnika, prvo prema Helsinkiju, a onda i prema Kronštatu.</s><s>Bio je to kraj Sovjetske Republike Naissaar.</s><s>Mali broj sovjetara koji su ostali na otoku zarobljeni su, a vojne su barake uništene.</s><s>Ipak, dio lokaliteta spasio je lokalni šumar koji je prerezao kablove i tako spriječio detonaciju na tim lokacijama.</s><s>Tjedan dana kasnije, boljševici su predali Baltik Njemačkom Carstvo sukladno odredbama Sporazuma u Brest-Litovsku.</s><s>Petričenko će nastaviti svoje revolucionarno djelovanje te će 1921. godine povesti slavni Kronštatski ustanak protiv boljševika, nakon čega bježi u Finsku.</s>

<s>Estonska je vlada u veljači 1919. godine na otoku pogubila 40 boljševičkih ratnih zarobljenika.</s><s>Nakon Njemačke revolucije i kapitulacije Drugog Reicha u Prvom svjetskom ratu, Nijemci su predali otok Estoniji 19. studenog 1918. godine.</s><s>Otok je službeno postao dio Estonije 1920. godine.</s>

<s>Reference</s>

<s>Vanjske veze 
 Küllo Arjakas Eesti iseseisvuse mõtte areng ja punamadruste Naissaare Vaba Riik Postimees/Internet Archive, 17.11.2007
 Jaak Juske Külastades üht väheteada endist nõukogude vabariiki jaakjuske.blogspot.com, 6. juuli 2009
 Juku-Kalle Raid Naissaare Nõukogude Vabariik Keskus, november 2013</s>

<s>Bivše države u Evropi
Estonija u Prvom svjetskom ratu
Socijalističke države
Nastanci 1917.</s><s>Prestanci 1918.</s><s>Kratkotrajne države
Nepriznate države</s>

