Sivi vukovi (pokret)
<s>Sivi vukovi (), službeno poznati kao «Idealistička ognjišta» (), su turska ultranacionalistička oružana organizacija.</s>

<s>Osobine i historija
Pokret je opisan kao neofašistički, antikomunistički, protugrčki, protualevijski, protukurdski, protuarmenski, homofobni, antisemitski i antikršćanski.</s><s>Ima vrlo bliske odnose sa Strankom nacionalne akcije (MHP), od koje predstavlja paravojni ogranak.</s><s>Naime prvobitna ideja pokreta je se temeljila na principe panturkizma čime su apostoli bili Ziya Gökalp i Nihal Atsiz u prvoj polovici 20. stoljeća.</s><s>Za vrijeme prve republike Atatürk je stvorio «Turska ognjišta», lanac društava koja su imale svrhu promicati turski nacionalni ideal i panturkizam.</s><s>Poslije Atatürkove smrti 1938. godine, članovi «turskih ognjišta» prigovarali su tadašnjoj politici na političku dekadenciju panturkizma.</s><s>Vlada je zatim smatrala te primjedbe opasnima i zahtijevao raspuštanje «turskih ognjišta» i suđenje njihovih članova.</s><s>Među njima nalazio je se i Alparslan Türkeş.</s><s>Dana 3. maja 1944. u Ankari su se okupile tisuće ljudi koji su demonstrirali protiv optužnice protiv pripadnika «turskih ognjišta».</s><s>Sive vukove je stoga formirao 1968. pukovnik Alparslan Türkeş iz već postojećeg omladinskog krajnje desničarskog pokreta.</s><s>9. februara 1969. će Türkeş osnovati zvaničnu političku stranku MHP a Sivi vukovi će mahom djelovati u dijaspori, napose u Njemačkoj, Austriji, Nizozemskoj i Francuskoj.</s><s>Pokret Sivih vukova je obilježio talas nasilja koji je 70-ih ukrokovao više od 5.000 smrti u Turskoj od razne političke prirode.</s><s>Vođa organizacije će biti desetljećima Abdullah Çatlı, koji je umro 1996. u saobraćajnom udesu u autu zajedno sa Hüseyinom Kocadağom, zamjenikom šefa istanbulske policije.</s><s>Nakon državnog udara 1980., general Evren je osudio na zatvor nekoliko desetina pripadnika Sivih vukova zbog nasilja u prethodnjem desetljeću.</s>

<s>Poznati slučajevi
 Ubojstvo Bedrettina Cömerta (11. marta 1978.)
 Ubojstov Doğana Öza (24. marta 1978.)
 Pokolj na trgu Taksim (1. maj 1977.)
 Pokolj u Bahçelievleru ([[Ankara, 8. oktobra 1978.)
 Pokolj u Maraşu (decembar 1978.)
 Ubojstvo Abdije İpekçije (1. februara 1979.)
 Atentat na Ivana Pavla II. (13. maja 1981.)
 Slučaj Emanuele Orlandi (22. juna 1983.)
 Rat za Nagorno-Karabah (1988–1994)
 Pobuna u mahali Gazi (12–15. marta 1995.)
 Državni udar u Azerbejdžanu (13–17. marta 1995.)</s>

<s>Paravojne formacije Politika Turske Historija Turske Fašizam</s>

