Ustav Venezuele
<s>Ustav Bolivarske Republike Venezuele (španjolski: Constitución de la República Bolivariana de Venezuela) je aktualni, ukupno dvadeset i šesti, ustav Venezuele.</s><s>Nacrt Ustava izrađen je sredinom 1999. godine od strane ustavotvorne skupštine koja je formirana preko narodnog referenduma.</s><s>Promulgiran krajem prosinca 1999. godine, ovaj je Ustav zamijenio onaj iz 1961., koji je bio najduže važeći u historiji te zemlje.</s><s>Glavnu podršku novom ustavu dao je bivši predsjednik Venezuele, Hugo Chávez, a nakon donošenja je dobio podršku od različitih skupina, među kojima su bili i tvorci ustava iz 1961. godine, Luis Miquilena i Carlos Andrés Pérez.</s><s>Chávez i njegovi sljedbenici (chavistas) nazivali su ovaj ustav "Bolivarskim ustavom" (španjolski: Constitución Bolivariana), smatrajući da se u njemu reflektira ideologija Simóna Bolívara i bolivarizma.</s>

<s>Ustav iz 1999. godine bio je prvi u historiji Venezuele koji je odobren na narodnom referendumu, a njegovim stupanjem na snagu inaugirirana je tzv. "Peta Venezuelanska Republika", mahom zbog brojnih socioekonomskih promjena koje je donio, ali i zbog činjenice da je njima promijenjen službeni naziv države iz Republike Venezuele u Bolivarsku Republiku Venezuelu.</s><s>Velike promjene dogodile su se u strukturi venezuelanske vlasti te njezinim pravima i obvezama, a došlo je i do osjetnog povećanja broja zagarantiranih ljudskih prava za sve građane Venezuele, među kojima su – besplatno obrazovanje do trećeg stupnja, besplatno zdravstvo, pristup čistom okolišu te prava manjina (posebice indijanskog stanovništva) na vlastitu kulturnu tradiciju.</s><s>Sa svojih 350 članaka, "Bolivarski ustav" je jedan od najdužih, najdetaljnijih i najkompleksnijih ustava na svijetu.</s>

<s>Jedna od najznačajnijih odlika ustava Venezuele u odnosu na ostale ustave Latinske Amerike je izostanak mogućnosti opoziva predsjednika od strane nacionalnog parlamenta.</s>

<s>Pravo u Venezueli
Venezuela</s>

