Berba trave ive na Ozrenu
<s>Branje trave ive na Ozrenu jedno je od nekoliko tradicijskih elemenata u izvornoj formi, kada stotine berača iz sela u okolini planine Ozrenu kod Doboja, Bosna i Hercegovina, odlaze na Gostilj (dio Ozrena sa nadmorskom visinom 773 metra) u branje ljekovite trave ive.</s><s>Trava se koristi u narodnoj medicini zbog vjerovanja da je iva lijek za sve bolesti.</s><s>Otud i poslovica "trava iva od mrtva pravi živa".</s>

<s>Branje se obavlja svake godine 11. septembra, na praznik Usjekovanje glave Јovana krstitelja prema pravoslavnom kalendaru.</s><s>Nakon uspona na Gostilj, mještani svih društvenih, spolnih i dobnih skupina beru ivu travu, pojedinačno i u skupinama.</s><s>To je vjekovna tradacija gdje ozrensko stanovništvo vjeruje da, ukoliko je ubrana na ovaj dan, iva ima skoro neograničenu ljekovitu moć.</s><s>Iva se pažljivo bere i berači je pronalaze među višom travom.</s><s>Preporučuje se korištenje makaza ili noža kako bi se iva sačuvala i za buduće generacije.</s><s>Zbog toga berba obično traje nekoliko sati.</s><s>Po završetku branja, berači se penju na vrh Gostilija i okupljaju u manje grupe, od kojih su mnogi u ozrenskim narodnim nošnjama, i nastavljaju druženje uz tradicionalnu muziku.</s><s>Poslijepodne se pravoslavni sveštenici penju na vrh gdje posvećuju ivu.</s>

<s>Trava iva (teucrium montanum) vrlo je ljekovita biljka koja raste u planinskim krajevima širom svijeta.</s><s>Gdje god da se bere ta trava, barem trećinu vidljivih cvjetova treba ostaviti netaknute, jer osim što je ljekovita, korisna je i zato što izvrsno vezuje ono malo zemlje na golom kamenjaru.</s><s>U Bosni i Hercegovini je malo staništa na kojim ta biljka raste, zbog čega Gostilj na planini Ozren važi za zanimljivo turističko mjesto.</s>

<s>Ubrana iva se suši i čuva tokom godine.</s><s>Konzumira se na različite načine (kao čaj, natopljena rakijom, pomiješana s medom) kako zbog ljekovitog djelovanja, tako i preventivno.</s><s>Dok se u prošlosti berba odnosila isključivo na narodnu medicinu, danas je njena uloga u   društvenoj integraciji, i pomoći u očuvanju ozrenskih nošnji, pjesama i plesova koji postupno nestaju.</s><s>Tradicija se prenosi spontano unutar porodice, ali i u osnovnim školama.</s><s>Nekoliko lokalnih udruženja također poziva slične organizacije iz različitih regija da sudjeluju u branju, što je dovelo do uključivanja mnogih i izvan Ozrena.</s>

<s>Nematerijalna svjetska baština u Bosni i Hercegovini 
U cilju očuvanja te tradicije predloženo je da se branje trave ive uvrsti kao nematerijalno dobro na listu UNESCO-a.</s><s>Inicijativu za zaštitu branja trave ive pokrenuli su u Sokolskom društvu iz Boljanića.</s><s>To je podržao, a potom i kandidovao Muzej u Doboju i Ministarstva prosvjete i kulture Republike Srpske.</s><s>Komisija Bosne i Hercegovine za saradnju s UNESCO-om nominirala je „Branje trave ive na Ozrenu“ za upis na Reprezentativnu listu svjetskog nematerijalnog kulturnog nasljeđa.</s>

<s>Komitet za nematerijalnu svjetsku baštinu UNESCO-a donio je 28.11.2018. god. odluku kojom je element „Branje trave ive na Ozrenu“ upisan na Reprezentativnu listu nematerijalne svjetske baštine.</s><s>Oduka je donesena na sjednici Komiteta održanoj u Port Louisu, Mauricijus, a „Branje trave ive na Ozrenu“ treći je elemenat iz BiH koji je upisan, nakon Zmijanjskog veza i Konjičkog drvorezbarstva.</s>

<s>Reference</s>

<s>Nematerijalna svjetska baština u Bosni i Hercegovini
Zaštićena staništa u Bosni i Hercegovini
Doboj</s>

