Bitka kod Marenga
<s>Bitka kod Marenga bila je tijesna Napoleonova pobjeda u Ratu Druge koalicije, koja se odvila 14. juna 1800. u ravnici kod Marenga oko 5 km jugoistočno od Alessandrie, u Sjevernoj Italiji.</s>

<s>U bitci se sukobilo oko 28,000 napoleonovih vojnika protiv oko 31,000 austrijskih vojnika pod generalom Michael von Melasom.</s>

<s>Rezultat bitke bila je francuska okupacija Lombardije do rijeke Mincio i učvrščivanje Napoleonove vojne i civilne vlasti u Parizu.</s>

<s>Historija</s>

<s>Iako je Napoleon držao da je Marengo jedna od njegovih najvećih taktičkih pobjeda, njegovo pretjerano samopouzdanje prije bitke zamalo je dovelo do katastrofe.</s><s>Svoj konačni uspjeh može zahvaliti odlučnosti francuske pješadije i smjelim intervencijama svojih komandanata.</s>

<s>Nakon povratka iz Egipta u oktobru 1799., Napoleon je iskoristio konfuzno stanje na francuskoj političkoj sceni i efikasno preuzeo vlast u 
Francuskoj, prozvavši se Prvim konzulom u januaru.</s><s>Da skrene pažnju sa tadašnje strateške situacije u Evropi, odlučio je povesti vojsku preko švicarskih Alpa da napadne Austrijance u Sjevernoj Italiji, dok su francuske snage pod generalom Jeanom Victorom Moreauom umarširale u južnu Njemačku.</s>

<s>Napoleonova rezervna armija krišom je prešla Prijevoj San Bernard i stigla do doline Rijeke Po 24. maja sa 40 000 vojnika, ali samo šest topova.</s><s>Jedan od ciljeva te kampanje bio je da oslobodi opsjednuti francuski garnizon u Genovi, ali su zakasnili jer je grad pao u austrijske ruke 4. juna.</s><s>I pored tog Napoleonov odvažan marš preko Alp smjestio je njegovu vojsku ravno u srce austrijskih komunikacijskih linija.</s><s>Zbog tog je austrijski komandant, general Michael von Melas, povukao svoje snage sa francusko-talijanske granice, da se spremi za bitku sa Francuzima kod utvrđene Alessandrije.</s>

<s>S druge strane Napoleonova je pomislio da se Austrijanci povlače, pa je raštrkao svoje jedinice da spriječi njihovo povlačenje iz njegovih ruku.</s><s>Kad su Austrijanci napustili iz Alessandriju i prešli rijeku Bormidu, Francuzi su bili zatečeni, u početku je Napoleon mislio da Austrijanci provode diverzantsku akciju, ali mu je ubrzo postalo jasno da se radi o napadu velikih razmjera.</s><s>Zbog tog je poslao hitne depeše raštrkanim francuskim divizijama da krenu u Marengo.</s>

<s>Austrijanci su napredovali u tri kolone, von Melas vodio je srednju, a njegovi generali Peter Ott i Andreas O'Reilly bočne.</s><s>Korpus general-majora Claude Victor-Perrina podnio je najveći teret austrijskog napada, ali se hrabro i odlučno branio.</s><s>Ipak je austrijska brojčana nadmoć prisilila iscrpljene Francuze da se povuku na rezervni položaj San Guiliano Vecchio.</s><s>Austrijanci su uspješno 
odbijali sve francuske protunapade i činilo se da će odnijeti pobjedu.</s><s>To je svakako mislio i von Melas, jer se povukao iz bitke da previje manju ranu, predavši komandu svom načelniku štaba, generalu Antonu Zachu.</s>

<s>Austrijanci su ostali zatečeni kad su počela pristizati francuska pojačanja na front, to su bile divizije general-majora Louisa Desaixa i Jeana Boudeta.</s><s>Desaix jedan od najpouzdanijih Napoleonovih generala poveo je protunapad, uz podršku artiljerije i teške konjice generala Françoisa Kellermanna, Francuzi su došli do prvih linija Austrijanaca, pritom je Desaix poginuo, a Austrijanci odbijali juriše.</s><s>Preokret se dogodio kad su eksplodirala austrijska kola sa municijom.</s><s>Panika je pružila prliku Kellermannovoj konjici da navali na austrijski bok, što je izazvalo kaos koji se pretvorio u paniku kad se navali pridružila laka konjica generala Joachima Murata.</s><s>Cijela francuska armija krenula je u ofenzivu, natjeravši Austrijance na panično povlačenje u Alessandriju uz teške gubitke.</s>

<s>Ustrašeni Michael von Melas je već sutradan zatražio primirje.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Battle of Marengo</s>

<s>Francuski revolucionarni ratovi
1800</s>

