Opasna stolica
<s>Opasna stolica (engleski: Siege Perilous, siege od francuskog siège = stolica, perilous = opasan) je jedna od stolica oko Arturovog Okruglog stola na kojem je mogao sjediti samo izabrani vitez.</s>

<s>Karakteristike</s>

<s>Robert de Boron u svojoj poemi Merlin opisuje tu praznu stolicu kao mjesto koje podsjeća na stolicu koje je Juda napustio za Posljednje večere, dok u poemi Josip iz Arimateje (Joseph d'Arimathie) ta stolica uništava bilo kog nedostojanog da sjedi na njoj.</s><s>Gerbert de Montreuil u svom nastavku na Chrétienov Perceval, o Le Conte du Graal, kaže da ga je Arthuru dala vila, šestorica vitezova koja su pokušala sjesti u njega, zemlja je progutala.</s><s>Tek nakon što je Percival sjeo u njega situacija se smirila, nakon tog su se šestorica izgubljenih vitezova vratila na Arthurov dvor.</s>

<s>U Opusu Vulgata iz 13. vijeka, čarobnjak Merlin savjetuje Uthera Pendragona da sagradi stol u spomen na Sveti gral, ali da ostavi jednu praznu stolicu za viteza grala.</s><s>U istom opusu Opasna stolica se navodi kao mjesto paralelno sa stolicom za Krista na Posljednjoj večeri i mjesto na kom je trebao sjediti 
Josip.</s><s>Dvojica braće ljubomorna na Josipa, prigovorila su mu da ima posebno mjesto, pa jedan od njih sjeo na tu stolicu, ali je stradao, zbog tog su ga nazvali - Strašna stolica.</s>

<s>Tek je pravi i čisti vitez Galahad bio predodređen da može sjesti na njega uz Arturov stol.</s><s>U poemi Lancelot vitez po imenu Brumand, pokušao je sjesti na njega, što se sam Lancelot nikad nije usudio učiniti, ali kako je sjeo bio je spaljen.</s><s>Malory je napisao da je Merlin napravio Opasnu stolicu za najvećeg viteza Svetog grala, pa se tek kad je Galahad došao u Camelot, pojavilo njegovo ime na stolici koja je bila upravo namijenjena njemu.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske veze 
 The Siege Perilous na portalu The Camelot Project</s>

<s>Arturijanske legende</s>

