Superkavitacija
<s>Superkavitacija je postupak umjetnog stvaranja kavitacije i njenog iskorištavanja za postizanje situacije minimalnog vodenog otpora.</s><s>Osnovni princip je stvaranje košuljice plinovitih mjehurića unutar tekućine čime se anulira trenje, što otvara mogućnost velikim podvodnim brzinama.</s><s>Tehnologija superkavitacije u praksi je vrlo ograničena i koristila se za vijke brzih vojnih ili sportskih brodova, te za torpeda.</s><s>Krajem 1950-ih godina britanska kompanija Vospers izgradila je dva patrolna čamca klase Brave sa superkavitacijskim vijkom, koja su dosezala maksimalnu brzinu od 58 čvorova (107,4 km/h).</s><s>Superkavitacijska torpeda u operativnoj službi imaju Rusija (VA-111 Škval) i Iran (Hut).</s><s>Dva modela su vrlo sličnog dizajna i oba postižu brzine iznad 360 km/h, tj. četverostruko su brži od konvencionalnih torpeda.</s><s>Mana im je velika bučnost i što u podmorničkom ratovanju onaj tko lansira takav projektil odaje svoju nazočnost, stoga mora pomno odvagnuti dobit i korist njegovog korišenja.</s><s>U 21. vijeku javile su se i ideje o primjeni takve tehnologije na cijele podmornice, i to primarno zbog superbrzih civilnih putovanja.</s><s>Kod vojnih podmornica takva tehnologija bila bi problematična jer velike košuljice plinovitih mjehurića ostavljale bi iza sebe vidljive tragove na morskoj površini, čime bi predstavljale lako uočljivu metu neprijateljskim avijacijama.</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Supercavitation Research Group na stranicama Univerziteta u Minnesoti
  Diehl "Barracuda", njemački superkavitacijski torpedo
  Superkavitacija na stranicama Global Security</s>

<s>Dinamika fluida</s>

