Fejz Kašani
<s>Mula Muhsin Fejz Kašani (persijski ملا محسن فیض کاشانی) je rođen 1599. u Kašanu.</s><s>Fejz Kašani je bio jedan od Mula Sadrinih učenika i on je najizvornije tumačio Mula Sadrina filozofska stanovišta.</s><s>Umro je 1680. godine.</s>

<s>Biografija 
Fejz Kašani je rođen u Kašanu, centralnom delu Irana, a iz ljubavi prema sticanju znanja, veliki deo svog naučnog života proveo je u Komu i Širazu.</s><s>Fejz Kašani je imao priliku da, pored predavanja Mula Sadre Širazija, prisustvuje predavanjima Mir Damada i šejha Bahaija.</s><s>U nekim od svojih spisa, on pominje naslove preko 80 naučnih poslanica, traktata i opširnih monografija koje je ispisao.</s><s>Međutim, istoričari smatraju da je broj njegovih pisanih dela znatno veći.</s><s>Primera radi, Fejzov sin Muhamed Alamul-huda u svojim delima navodi preko 130 naslova knjiga i poslanica koje je napisao njegov otac.</s>

<s>Fejz je bio izvanredan poznavalac šiitske jurisprudencije.</s><s>Velike i značajne jurističke zbirke koje je za sobom ostavio svedoče u korist ovoj tvrdnji.</s><s>Stoga ga je safavidski šah Abas II zvaničnim pismom pozvao u Isfahan kako bi mu poverio funkciju glavnog jurističkog predstavnika safavidske dinastije (šejhul-islam).</s><s>No, Fejz je želeo da se posveti svojim naučnim aktivnostima u Kašanu i nije prihvatio tu ponudu.</s>

<s>U svojim filozofskim stavovima, Fejz je važio za zvaničnog naslednika Mula Sadre Širazija.</s><s>Zagovarao je sadržinsku usklađenost između filozofije, gnoze i religije, iako je insistirao na njihovoj metodološkoj raznolikosti.</s><s>Fejz je u svojim delima potpuno jasno prezentovao razne demonstracije koje je u korist većeg dela filozofskih doktrina izneo njegov slavni učitelj.</s>

<s>Dela 
Fejz Kašani je bio posebno naklonjen islamskoj doktrinarnoj gnozi.</s><s>Zbog te svoje posebne sklonosti detaljno je analizirao ontološke i kosmološke aspekte transcendentne filozofije.</s><s>On je umnogome doprineo razjašnjenju i produbljenju jasnog odnosa između te značajne filozofske škole i islamske doktrinarne gnostičke baštine.</s>

<s>Fejz Kašani je za sobom ostavio dragocena dela, poput trodelne zbirke o tumačenju kur'anskog teksta sa nazivima as-Safi, al-Asfa, al-Musaffa, kao i tradicionalnu zbirku al-Vafi u kojoj je sabrao brojna predanja verovesnika islama i njegovih naslednika.</s><s>On je takođe napisao i knjigu al-Mahadžat al-bajda [Belo odredište] koja predstavlja njegov inovativni komentar na Gazalijevo delo Ihja al-'ulum ad-din [Oživljenje religijskih nauka].</s>

<s>Među njegovim delima, posebnu pažnju privlače i dve poslanice: Ilm al-jakin [Izvesno saznanje] i Ajn al-jakin [Izvesna realnost].</s><s>U prvoj poslanici, Fejz se na neke od osnovnih religijskih doktrinarnih principa osvrće iz perspektive tradicionalnih predanja.</s><s>Međutim, u okviru druge poslanice, on je iste principe obrazložio i demonstrirao koristeći argumente koji su utemeljeni u baštini transcendentne filozofije.</s><s>Fejz je pisao zasebne traktate i poslanice o suštini egzistencije, o mogućem postojanju (al-vudžud al-imkani), o determinizmu i o čovekovoj slobodnoj volji, kao i o ostalim filozofskim temama.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Literatura 
 Halilović Tehran, Halilović Seid, Halilović Muamer (2014).</s><s>Kratka istorija islamske filozofije.</s><s>Centar za religijske nauke „Kom”.</s><s>Beograd</s>

<s>Perzijski filozofi
Islamski filozofi
Biografije, Safavidska Monarhija
Biografije, Kašan</s>

