Međupršljenski disk
<s>Međupršljenski disk, intervertebralni disk, međupršljenska fibrozna hrskavica (lat-disci intervertebrales) je poseban oblik zglobne fibrozne hrskavice kaja se nalazi između susednih pršljenova u kičmenom stubu.</s><s>Međupršljenski disk je pri svakodnevnim aktivnostima kičmenjaka, izložen dejstvu velikih sila, i ima zadatak da kičmenom stubu poboljša usklađenost odnosa zglobnih površina, spreči mehanička oštećenja koštanih i nervnih struktura i omogući blage i bezbolne pokrete pršljenova.</s><s>Zajedno sa ligamentima kičmenog stuba, međupršljenski diskovi čini jedinstvenu celinu.</s>

<s>Građa</s>

<s>Međupršljenski diskovi čine četvrtinu dužine kičmenog stuba, ima ih ukupno 33 i nalaze se između, dva susedna pršljena počev prvog vratnog, izuzev pršljena atlasa, koji zbog pokretanja glave ima nešto drugojačiju vezu sa aksisom (drugim vratnim pršljenom), pa sve do trtice.</s><s>Diskovi se najčešće označavaju navođenjem određenih pršljenova koje oni razdvajaju.</s>

<s>Diskovi se međusobno razlikuju u obliku, veličini i debljini, u različitim delovima kičmenog stuba.</s><s>Njihov oblika i veličine odgovara površine tela pršljenova između kojih se nalazi, osim u cervikalnom regionu, gde su nešto manji od odgovarajućih pršljenova.</s><s>U debljina ne razlikuju se samo u različitim regionima kičme, već i u različitim delovima iste grupe.</s><s>Tako su deblji napred nego pozadi u vratnom i slabinskom regionu, i na taj način doprinesu prednjoj konvekciji ovih delova kičme, dok su skoro jednake debljine u grudnog regionu, a prednja konkavnost ovog dela kičme je gotovo u potpunosti zbog oblika tela pršljenova.</s>

<s>Diskovi ne poseduju sopstvene krvne sudove i zato su zavisni od difuzije potrebnih hranljive materija iz okolnik struktura kičme.</s><s>Hrskavičavi spojevi na njihovim krajevima drže diskove na njihovom mestu.</s><s>Međupršljenski diskovi su fibroznohrskavičavi jastučići koji se sastoje od dva dela: fibroznog prstena (lat-Nucleus fibrosus) koji daje čvrstinu i želatinoznog jezgra (lat-Nucleus pulposus).</s><s>Fibrozni prsten je jaka radijalna rastegljiva hrskavica, čija je struktura sastavljena od lamela, koncentričnih listova kolagenih vlakana povezana na krajevima za kičmene pršljenove.</s><s>Listovi su orijentisani pod različitim uglovima.</s><s>U sredini fibroznog prstena nalazi se jezgro diska, koje on obuhvata sa svih strana.</s>

<s>Iako su oba dela diska sastoje od vode, kolagena i proteoglikena (PGS), količina tečnosti (voda i PGS) je značajno veća u jezgru (nukleusu).</s><s>PGS molekuli su važni jer privlače i zadržavaju vodu.</s><s>Jezgro se sastoji od hidratisanog gela koji se protivi kompresiji.</s><s>Količina vode u jezgru varira tokom dana u zavisnosti od aktivnosti.</s>

<s>Fiziologija</s>

<s>Međupršljenski diskovi su fibroznohrskavičavi jastučići koji služe kao zaštita kičme, njenih pršljenova, kičmene moždine, živaca i drugih struktura kičme od prekomernog pokretanja, (proširenja, sabijanja i savijanja).</s><s>Nalazeći se u „sendviču“ između dva pršljena, oni sprečavaju trenje između njih i služe za upijanje svih „šokova“ i pritiska u kičmi koji se javljaju pri šetanju, trčanju ili podizanju tereta.</s>

<s>Ligamenti kičme povezuju pršljenove i daju strukturalnu stabilnost kičmenom stubu, i ujedno drže međupršljenske diskove u pravilnom položaju.</s>

<s>Pojedinačni pokreti u kičmenom stubu, su mogući zahvaljujući diskovima i elastičnosti njegovog jezgra, ali su istovremeno i veoma ograničeni jer na taj način štite kičmu od prekomernog savijanja - ali i pored toga oni omogućavaju njeno normalno kretanje, kada se međusobno udruže pokreti nekoliko međupršljenskih diskova.</s>

<s>Patofiziologija mogućih promena u disku</s>

<s>Kako hrskavica međupršljenskog diska nema sopstvene krvne sudove, njena elatičnost joj omogućava da upija (zglobnu) tečnost, iz koje koristi razne hranjljive materije, koje učestvuju u obnavljanju pokidanih vlakana, koje hondrociti prethodno razgrađuju i izbacuju iz hrskavice.</s><s>Kada govorimo o razlozima oštećenja međupršljenskog diska, na prvom mestu je pojačano mehaničko opterećenje, kičmenog stuba koje dovodi do stvaranja pukotina i kidanja fibroznog prstena diska.</s><s>Povreda, bavljenje sportom, preterana telesna težina, urođene i stečene deformacije koštanozglobnog sistema (zbog nejednakog opterećenja međupršljenskog diska), vibracije na radnom mestu, bolest itd. ako deluju dovoljno snažno i dugo da organizam nije u stanju da ih obnovi, ostavljaju trajne pukotine u disku, koje se kasnije pretvaraju u hernijacije i vezivno ožiljno tkivo.</s>

<s>Kao drugi razlog navodi se starenje međupršljenskog diska.</s><s>Hrskavica starenjem gubi određenu količinu vode, što smanjuje njenu čvrstinu i elastičnost, a organizam nije u stanju da vrši njeno obnavljanje kako je to mogao u mladosti, što progresivno vodi pojavi artroza.</s>

<s>Takođe nedovoljna aktivnost nepovoljno utiče na hrskavicu međupršljenskog diska, jer u toku neaktivnosti izostaje promena pritiska i stalno usisavanje i ispuštanje vode, što remeti razmenu materija i pravilnu ishranu i funkcionisanje hrskavice.</s><s>Prema tome ako se kičme stub duže vreme na kreće hrskavica diska izumire zbog izostajanja njene upotrebe.</s>

<s>Bolesti diska</s>

<s>Diskus hernija 
Diskus hernija koja je jedan od glavnih etioloških faktora pojave išijasa, uzrokovana je izlaskom želatinoznog jezgra, nakon ošteće fibroznog prstena međupršljenskog diska u susedni prostor.</s><s>Hernijacija diska nastaje najčešće nakon povreda, ili zbog degenerativnih oštećenja diska kao posledica bolesti.</s><s>Simptomi poremećaja mogu biti različitog intenziteta, počev od lakšeg stepena izazvanog kompresijom zbog deformacije prstena diska (bez pucanja prstena), pa preko protruzije sve do potpunog prolaps želatinoznog sadržaja diska i heranijacije (kod rascepa fibrouznog prstena) (vidi sliku).</s><s>Prodor ove mase u međupršljenski prostor, vrši pre svega pritisak na korenove spinalnih živaca što remeti njihovu funkciju i izaziva jake (išijadične bolove).</s>

<s>Ali nije samo hernijacija jezgra uzrok tegoba (zbog direktne kompresije nervnog korena na unutrašnjost zida koštanog kičmenog kanala), već i hemijskog nadražaja, jer želatinozna masa diska sadrži u sebi materije kiselinskog sastava, koje hemijski iritiraju (hijaluronska kiselina), nerv i izazivaju njegovo zapaljenje.</s><s>U oba slučaja, napadnuti nerv, kompresijom i iritacijom izazvanim zapaljenjem, često svojom reakcijom dovodi do utrnulosti udova, uznemirenosti, nesanice, i slabosti mišića.</s>

<s>Schmorl-ovi čvorovi</s>

<s>Schmorl-ovi čvorovi su male izbočine na međupršljenskom disku, koje prominiraju u koštano tkivo, tela oslabljenog pršljena.</s><s>Oni mogu da nastanu zbog direktne povrede kičme, degeneracije diska, ili autoimunih poremećaja, koje dovode do promena i deformacija u pršljenskom disku.</s><s>U većini slučajeva, Schmorl-ovi čvorovi su bezbolni, ali ih mogu pratiti jaki bolovi i ukočenost.</s><s>Oko čvora mogu nastati i zapaljenjski procesi, naročito kod težih povreda kičmenog stuba.</s>

<s>Schmorl-ovi čvorovi se najčešće sreću u odraslih osoba iznad 50 godina starosti, jer tkivo međupršljenskog diska ima tendenciju da se razjeda i slabi sa godinama; zbog osteoporoze, osteoartritis, nekih vrsta reumatoidnog artritisa, i drugih bolesti koje povećavaju rizik degeneracije diska.</s><s>Oslabljeni diskovi su vrlo skloni povredama, pa zato i manji pad ili nagli okret tela, može da izazove hernijaciju diska.</s><s>Kod mladih ljudi čvorovi nastaju najčešće nakon veće povrede kičme tokom sportskih aktivnosti, saobraćajne nesreće ili teškog pada.</s>

<s>Bolesti vratnog i lumbalnog diska 
Degeneracija diska je česta pojava kod starije populacije ali se može javiti i kod mlađih ljudi.</s><s>Nije u potpunosti jasno zašto nastaju ali se smatra da postoji vrlo jaka veza sa naslednim faktorima.</s><s>Osim starenja i nasleđa značajnu ulogu igra i fizičko opterećenje diska koje najčešće nastaje u položaju naglog pomeranja vrata, saginjanja i dizanja tereta te prilikom naglih rotacionih pokreta.</s><s>Kada degenerativne promene izazovu oštećenja na disku, nastaje akutni bol u leđima i vratnom delu kičme (koji može biti praćen i glavoboljom) i koji nelečen prelazi u hronično bolno stanje.</s><s>Bolovi se najčešće šire, kod promena u vratnom delu kičme u predeo glave, rameni pojas i gornje udove a kod promena u području slabinskog i sedalog dela kičme u donje delove leđa, kuk, prepone i naniže niz noge sve do stopala.</s><s>Ne može se sa sigurnošću tvrditi koji obim pokreta izaziva oštećenje diska i zato je nastanak bolnog sindroma povezan sa individualanim karakteristikama bolesnika.</s>

<s>Reference</s>

<s>Vidi još 
 Bol u leđima
 Išijas
 Diskus hernija
 Kičmeni stub
 Spinalna stenoza
 Zglobna hrskavica
 Osteofiti</s>

<s>Skeletni sistem
Anatomija
Bolesti koštano-mišićnog sistema
Meka tkiva</s>

