Marco Pantani
<s>Marko Pantani (; 13. januar 1970. – 14. februar 2004) je bivši italijanski profesionalni biciklista, jedan od najboljih u istoriji profesionalnog biciklizma.</s><s>Vrhunac karijere doživeo je 1998. godine osvajanjem Tur de Fransa i Điro d’Italije.</s><s>Tim pobedama postao je drugi Italijan koji je trijumfovao na dve najznačajnije trke u istoj godini.</s><s>Pre njega to je to je uspeo samo Fausto Kopi.</s>

<s>Povezica koju je Pantani nosio na glavi je bila razlog njegovog nadimka Gusar () po kome je bio poznat u svetu.</s><s>Godine 1999. pao je na antidoping testu krvi i udaljen je sa Đira.</s><s>Zbog toga je bio pod velikim pritiskom svog kluba i medija.</s><s>Godine 2004. izvršio je samoubistvo velikom dozom kokaina.</s>

<s>Karijera</s>

<s>Početak karijere 
Pantani se sa 11 godina pridružio timu Fausta Kopija, a 1990. godine, osvojio je treće mesto na Bejbi Điro trci, amaterskoj verziji trke Điro d’Italija.</s><s>1991. osvojio je drugo mesto, a 1992. godine, osvojio je Bejbi Điro.</s><s>Iste godine prešao je u profesionalce.</s>

<s>1992—1996 
1992. godine, potpisao je ugovor sa Italijanskim Karera timom, uz minimalnu platu.</s><s>Pantani je tražio promenu ugovora ako osvoji Điro ili Tur de Frans.</s><s>Na svojoj prvoj profesionalnoj trci, velikoj nagradi Kamajorea (), završio je na 12 mestu.</s>

<s>1993. godine, završio je peti u brdskoj klasifikaciji na Điro del Trentino trci i debitovao je na Điro d’Italiji, kao pomoćnik za Klaudija Kjapučija, ali nije uspio da završi trku, napustio je tokom etape 18.</s>

<s>1994. godine, pre svog drugog učešća na Điro d’Italiji, osvojio je četvrto mesto na Điro del Trentino trci i na Điru Toskane.</s><s>Na Điro d’Italiji, Pantani je opet došao kao pomoćnik za Klaudija Kjapučija i pobedio je na dve brdske etape, upisujući svoje prve pobede kao profesionalac.</s><s>Dobre vožnje donele su mu drugo mesto na kraju, ispred Migela Induraina, koji je osvojio Điro prethodne dve godine.</s><s>Pantani je 1994. debitovao na Tur de Fransu, gde je osvojio treće mesto i klasifikaciju za najboljeg mladog vozača.</s>

<s>1995. godine, udarilo ga je auto tokom treninga, ali bez ozbiljnih posledica.</s><s>Pantani se spremao za Điro, ali je odlučio da ga ne vozi, fokusirajući se na Tur de Frans.</s><s>Pre Tura, osvojio je etapu na trci oko Švajcarske.</s><s>Na Tur de Fransu završio je tek na 13 mestu, ali je osvojio dve etape i klasifikaciju za najboljeg mladog vozača drugu godinu zaredom.</s><s>Na svetskom prvenstvu, Pantani je osvojio treće mesto, iza Španaca Abrahama Olana i Migela Induraina.</s><s>Nakon povratka u Italiju, udarilo ga je auto tokom trke Milan—Torino, zbog čega je propustio veliki dio sezone 1996. godine.</s>

<s>1997 
Na kraju 1996. godine, tim Karera se ugasio, a Pantani i još deset vozača prešli su u novi italijanski tim, Merkatone, gde je Pantani bio lider.</s><s>Početkom sezone, osvojio je treće mesto na Turu Baskijske zemlje, četvrto na Kriterijumu Internacional, peto na Valonskoj Streli i osmo na Lijež—Bastonj—Liježu.</s>

<s>Vratio se na Điro nakon dvogodišnje pauze, ali je doživio povredu kad je crna mačka izazvala incident ispred njega na jednoj od prvih etapa.</s><s>Pantani je završio etapu, a zatim je odvezen u bolnicu i nije mogao da nastavi Điro.</s>

<s>Uspeo je da se oporavi na vreme za Tur de Frans, gde je osvojio dve etape, postavivši rekordno vreme na Alp du Ezu.</s><s>Pantani je Tur završio na trećem mestu, iza Jana Ulriha i Rišara Virenka.</s>

<s>1998 
1998. godine, Pantani je bio jedan od najvećih favorita za osvajanje Đira, uz Švajcarca Aleksa Culea i pobednike prethodna dva Đira, Pavela Tonkova i Ivana Gotija.</s><s>Cule je pobedio prolog na otvaranju, a kasnije i šestu etapu.</s><s>Nakon uspona na etapi 15, Pantani je zaostajao četiri minuta iza Culea, a tek je trebao da se vozi hronometar na zadnjoj etapi, što nije odgovaralo Pantaniju.</s><s>Na etapi 17, Pantani je napao Culea i uzeo mu preko četiri minuta i lidersku majicu, Cule je pao na četvrto mesto.</s><s>U narednim etapama, Pantani je uzimao vreme i Tonkovu i hronometar je čekao sa minut i po prednosti.</s><s>Na prvom hronometru, Tonkov je uzeo minut Pantaniju i bio je samouveren, ali Pantani je odvezao čak bolje od Tonkova, završio je treći, uzevši mu još 5 sekundi.</s><s>Pantani je osvojio Điro, kao i brdsku klasifikaciju, a u klasifikaciji po poenima je završio drugi.</s>

<s>Pantani je i na Tur de Frans došao kao jedan od favorita, ali je već na prologu Na prvoj etapi izgubio dosta vremena, završio je 181 od 189 vozača, četiri minuta iza Jana Ulriha.</s><s>Na narednim etapama smanjivao je zaostatak, sve do Alpa, gde je završio devet minuta ispred Ulriha i tu prednost nije ispuštao.</s><s>Pantani je postao prvi Italijan koji je osvojio Tur nakon Feličea Đimondija koji je osvojio 1965. godine.</s><s>Do danas, Pantani je zadnji vozač koji je osvojio Điro i Tur u istoj godini.</s>

<s>1999 
1999. godine, Pantani je osvojio trku Vuelta Mursija, uz jednu etapu.</s><s>Bio je lider na Điru, a na predzadnjoj etapi je bio pozitivan na doping testu, diskvalifikovan je sa Đira i dobio je dvonedeljnu zabranu vožnje.</s><s>Pre diskvalifikacije, Pantani je bio lider sa preko pet minuta prednosti, pobedio je na četiri etape i bio je lider u brdskoj i klasifikaciji po poenima.</s>

<s>2000—2003 
2000. godine, Pantani se vratio na Điro, ali nije bio konkurentan, završio je tek na 28 mestu.</s><s>Nakon Đira, vozio je i Tur de Frans, gde je vodio borbu sa Lensom Armstrongom.</s><s>Na etapi 12, Armstrong mu je prepustio pobedu, a Pantani je izjavio da je uvređen tim gestom.</s><s>Loši odnosi između dvojice vozača počeli su kada je Armstrong Pantanija nazvao slončićem.</s><s>Pantani je pobedio i na etapi 15 i to je bila njegova zadnja pobeda u profesionalnoj karijeri.</s><s>Na narednoj etapi, napustio je Tur zbog stomačnog virusa i više se nikad nije vratio da vozi na Turu.</s>

<s>2001. i 2002. nije ostvarivao dobre rezultate.</s><s>Vozio je Điro, ali je diskvalifikovan jer mu je u sobi pronađen insulin i suspendovan je na osam meseci.</s><s>Kasnije mu je suspenzija smanjena zbog nedostatka dokaza.</s><s>2002. opet nije uspio da završi Điro.</s>

<s>Vratio se na Điro 2003. godine i završio na 14 mestu.</s><s>To je bila njegova zadnja trka u karijeri.</s><s>Završio je karijeru u junu, a zatim je otišao na kliniku za nervne bolesti.</s>

<s>Alp d'Uez</s>

<s>Marko Pantani je 1997. postavio rekord na brdskom prelazu Alp d'Uez, zabeleživši vreme od 37 minuta i 35 sekundi u etapi Tur de Fransa (prema nekim izvorima, pravo vreme je 37 minuta i 34 sekunde).</s><s>Pobednik Tur de Fransa 2008.</s><s>Karlos Sastre na tom prelazu je postavio vreme od 39 minuta i 31 sekundu.</s>

<s>Doping 
Nakon što je diskvalifikovan sa Đira d'Italije 1999. godine, zbog povišenog nivoa hematokrita (imao 52 %, dozvoljeno 50), Pantani se suočavao sa konstantnim navodima da se dopinguje tokom ostatka karijere.</s><s>U junu 1999. sud je osudio grad Torino da nadoknadi Pantaniju za incident na trci Milan - Torino 1995. godine, na kojoj je Pantani završio sa nekoliko povreda i trebalo mu je dugo da se oporavi i vrati vožnji.</s><s>Nekoliko dana kasnije, italijanski tužilac je optužio Pantanija za sportsku uvredu, jer mu je nivo hematokrita nakon te trke bio 60 procenata.</s><s>1997.</s><s>Svetska biciklistička unija (UCI) uvela je limit za hematokrit od 50 % i vozači koji su imali malo preko, dobijali su suspenziju od dve nedelje.</s>

<s>1999. italijanski list "Republika" objavio je tekst u kome povezuju Pantanija sa Frančeskom Konkonijem, koji je davao EPO italijanskim biciklistima u periodu od 1993. do 1998.</s><s>Tokom 1994. u martu, nivo hematokrita mu je bio 40.7 %, a u maju, tokom etape na Điru, nivo hematokrita mu je bio 54 %, a u junu je dostigao do 58 %.</s><s>U oktobru 1995. nivo hematokrita na trci Milan - Torino bio mu je 60 %.</s>

<s>Tokom Đira 2001. godine, u sobi mu je pronađen insulin.</s><s>Pantani je tvrdio da mu je insulin podmetnut i da nije proveo tu noć u sobi.</s>

<s>2002. suspendovan je na osam meseci, ali mu je usvojena žalba i smanjena suspenzija zbog nedostatka dokaza.</s>

<s>2013. godine, francuski senat je potvrdio da je Pantani bio pozitivan na EPO tokom testiranja 1998. godine, a koja su ponovljena 2004. godine.</s>

<s>Smrt 
14. februara 2004. godine, Pantani je nađen mrtav u hotelu u Riminiju.</s><s>Uzrok je bio kokain.</s><s>Pantani je svoj zadnji dan proveo daleko od porodice i prijatelja, zaključan u hotelskoj sobi.</s><s>Njegova bivša devojka izjavila je da je Pantani počeo da uzima kokain 1999. kada je diskvalifikovan sa Đira.</s>

<s>Nakon smrti, Pantani je postao predmet nekoliko knjiga, pesama i filma.</s>

<s>Spoljašnje veze</s>

<s>Zvanični veb-sajt
 Profil na biciklističkoj arhivi
 Rezultati Marka Pantanija na Tur de Fransu
 Pantanijeva stranica</s>

<s>Italijanski biciklisti
Italijanski olimpijci
Biciklisti na Olimpijskim igrama 2000.</s><s>Pobjednici Tour de Francea
Pobjednici Giro d'Italije
Pobjednici brdske klasifikacije Giro d'Italije
Pobjednici klasifikacije mladog vozača Tour de Francea
Biografije, Cesena</s>

