Aluvijalna lepeza
<s>Aluvijalna lepeza je taložno tijelo konusnog oblika formirano na prekidu padine uz rub aluvijalne ravnice.</s><s>Izgrađene su od nekanaliziranih naslaga taloženih iz tokova vode i sedimenta koji dolaze iz susjednog erozijskog područja, na padini prosječnog nagiba oko 5° ().</s><s>Radijus pružanja naslaga je do nekoliko kilometara.</s><s>Procesi taloženja uključuju debritne tokove i nekanalizirane poplave.</s>

<s>Karakteristike debritnih tokova su:
 konglomerati matične potpore
 vrlo slabo sortiranje
 klasti su neorijentirani osim ponekad u baznom dijelu sloja gdje su duže osi klasta paralelne smjeru toka zbog "vučenja"
 veliki klasti se mogu nalaziti u vršnom dijelu sloja
 slojevi su veće debljine (rijetko ispod 30 cm)</s>

<s>Sedimente nekanaliziranih bujica karakterizira:
 pločasti oblik slojeva (nekoliko stotina puta većeg pružanja nego debljine)
 općenito su normalno graduirani (krupni klasti u bazi, pijesak dominantan u vršnom dijelu), no zbog brzine taloženja sortiranje nije jasno izraženo
 česta imbrikacija diskoidalnih klasta i orijentacija izduženih klasta u smjeru toka
 mogu biti prisutne ostale strukture kao npr. kosa slojevitost, ali su rijetke
 debljina slojeva je obično nekoliko desetaka centimentara</s>

<s>Fenomeni aluvijalnih lepeza javljaju se i na Marsu.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Sedimentologija
Geomorfologija
Geografska terminologija</s>

