Sahat-kule u Travniku
<s>Travnik je jedini grad u Bosni i Hercegovini koji ima dvije sahat-kule: Sahat-kula na Musali, koja se nalazi u donjoj čaršiji, prirodnoj zaravni ispod Starog grada Travnika  i Sahat kula u gornjem gradu.</s>

<s>Sahat-kula na Musali</s>

<s>Historija 
Izgradnja sahat-kula na području Osmanskog carstva započela je sredinom XVI. stoljeća.</s><s>Urbani razvoj, ali i potreba obavljanja pet molitvi koje su islamski vjernici obavezni obaviti u određeno vrijeme dana propisanih Kuranom, uvjetovali su rasprostranjenost sahat-kula.</s><s>U Bosni i Hercegovini sahat-kule se javljaju krajem XVI. stoljeća i prva je sagrađena u Banjoj Luci, a tokom XVII. i XVIII. stoljeća i u mnogim drugim gradovima.</s>

<s>Ne zna se tačno kada je sahat-kula sagrađena, a na njoj su sačuvane dvije ploče sa natpisima o obnovi.</s><s>Prvi put je to bilo 1811. godine, zatim 1815. godine.</s><s>Na starim crtežima i gravurama ovog dijela Travnika može se vidjeti da je sahat kula ponovno obnavljana izmađu 1878. i 1892. godine.</s><s>Godine 1903. godine u požaru je izgorio drveni krov, nakon čega je temeljnom rekonstrukcijom dobila današnji izgled.</s><s>Od 1992.-1995. je oštećena, i nakon rata njen krov sa potkrovom i dijelom gdje su smješteni satni mehanizmi ponovo je renoviran.</s>

<s>Opis 
Sahat-kula na Musali je zidana kamenom sedrom, a temelji su dobro izvedeni i usječeni u sedreni plato samog proplanka Musale.</s><s>Dimenzije kvadratne osnove ovog objekta su 3,6X3,6 m, a debljina zidova u ulaznom dijelu je između 60 i 90 cm.</s><s>Visina je oko 19,5 m. Sahat-kula je prizmastog oblika gdje se zidovi sužavaju prema gore, a završava se četvorostrešnim krovom u obliku piramide.</s><s>Drveno strmo stubište unutar kule je dvokrako sa malim podestima kod svake promjene smjera penjanja.</s>

<s>Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika na sjednici održanoj od 25. do 31. januara 2005. godine donijela je  odluku da se sahat-kula na Musali proglasi za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine.</s><s>Ovu odluku Komisija donijelo je u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Amra Hadžimuhamedović (predsjedavajuća),  Dubravko Lovrenović, Ljiljana Ševo i Tina Wik.</s>

<s>Sahat-kula u Gornjoj čaršiji 
O vremenu nastanka Sahat-kule u Gornjoj čaršiji nisu sačuvani pisani dokumenti, ali njen položaj uz raniju džamiju Mehmed-paše Kukavice iz 1757. godine sa kojom čini cjelinu, zatim njena sličnost sa Sahat-kulom u Foči, istog legatora upućuje na to da ju je prvobitno podigao Hadži Mehmed-paša Kukavica najkasnije do 1760. godine.</s><s>Na sahat kuli je bila uzidana kamena ploča sa natpisom na turskom jeziku iz 1817. godine iz kojeg se vidi da je objekat obnovio bosanski vezir Sulejman-paša Skopljak.</s>

<s>Radila je sve do 14. juna 1973. godine, kada se iznenada srušila.</s><s>Godine 1977. je rekonstruisana i identična je onoj prvobitnoj u svim elementima osim kod debljine i vrste zida.</s><s>Ovaj put je kula »zidana« u armiranom betonu sa oblogom od sedre.</s><s>Debljina zidova je sada manja i iznosi 0,6 m od one prvobitne koja je iznosila 1,0 m.</s>

<s>Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika na sjednici održanoj od 15. do 21. marta 2005. godine donijela je  odluku da se sahat-kula u Gornjoj čaršiji proglasi za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine.</s><s>Ovu odluku Komisija donijelo je u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Amra Hadžimuhamedović (predsjedavajuća), Dubravko Lovrenović, Ljiljana Ševo i Tina Wik.</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura 
 Hamdija Kreševljaković, Izabrana djela II, Sahat-kule u BiH, str. 493. - 506., Veselin Masleša, Sarajevo, 1991.</s><s>Evlija Čelebija, Putopis – odlomci o jugoslovenskim zemljama, Sarajevo Publishing, Sarajevo, 1996.</s><s>Mehmed Mujezinović, "Kulturno naslijeđe", Sarajevo –Publishing, 3. izdanje, str. 61 – 65, 1998.</s><s>-Islamska epigrafika Bosne i Hercegovine, knjiga 3 
 Enver Sulojdžić, Travničke sahat-kule, Zavičajni muzej Travnik, Travnik, 1999.</s>

<s>Građevine u Travniku
Sahat-kule u Bosni i Hercegovini
Nacionalni spomenici u Travniku</s>

