Sulejman Naibi
<s>Sulejman Naibi (Ramazani) bio je albanski pjesnik koji je stvarao u okviru tzv. bejtadžijske književnosti.</s>

<s>Život
O njegovom se životu ne zna mnogo.</s><s>Bio je suvremenik drugog bejtadžijskog pjesnika, Nezima Frakulle, i vjerojatno manje važan od njega.</s><s>Naibi je rođen u Beratu, koji je tada pripadao Valonskom sandžaku i Janjinskom vilajetu u okviru Osmanskog Carstva.</s><s>Naibi je veći dio svog života živio u Beratu, gdje je i umro 1771. ili 1772. godine.</s><s>Pripadao je bektašijskom derviškom redu.</s>

<s>Djelo
Neka su njegova djela napisana u Elbasanu, pa se pretpostavlja da se tamo oženio.</s><s>Naibijev je jezik čišći i s manje orijentalnih posuđenica.</s><s>Njegova poezija stoji pod velikim utjecajem arapske tradicije.</s><s>Vjerojatno je neko vrijeme živio u Turskoj ili na Bliskom Istoku.</s><s>Sulejman Naibi autor je jednog divana, tj. pjesničke zbirke, na albanskom jeziku, čiji je rukopis bio sačuvan u Fieru do 1944. godine, ali je potom izgubljen.</s><s>Samo je nekoliko njegovih pjesama isplivalo na površinu u drugim rukopisima ili je usmeno preživjelo u narodnim pjesmama središnje Albanije, poput pjesme Mahmudeja, lijepo ukrašena (Mahmudeje e stolisurë), koju albanski kritičar Koço Bihiku naziva "kicoškom pjesmom koja plamti od ljubavi".</s><s>Naibi je prvi muslimanski pjesnik koji je stihove posvetio ljepoti žena, budući da su u većem dijelu poezije u orijentalnoj tradiciji muškarci sastavljali stihove u slavu ljepote mladića.</s>

<s>Vidi još
Nezim Frakulla
Hasan Zyko Kamberi</s>

<s>Reference</s>

<s></s>

<s>Albanski pisci</s>

