Povelja Tvrtka i Dubrovniku 1385.
<s>Povelja Tvrtka I Dubrovniku 1382. je dokument kojim je kralj Tvrtko I, na izričit zahtjev Dubrovčana, ukinuo trg soli kod novopodignutog grada Svetog Stefana, današnji Herceg Novi, u župi Dračevici.</s><s>Dubrovčani su svoj zahtjev pravdali time da je po starim ugovorima sa srpskim vladarima bila dozvpljena prodaja soli na 4 trga koja su od ranije određena: Dubrovnik, Drijeva, Kotor i Sveti Srđ.</s>

<s>Tvrtko je uvažio stare ugovore koje je Dubrovnik imao sa "gospodom Raške" u vrijeme kada Kotromanići nisu vladali neposrednim zaleđem Dubrovnika, i kada su Dubrovčani sklapali ugovore sa Nemanjićima i njihovim ljudima.</s><s>Kao nasljednik srpske krune, a time i tradicija "gospodara Raške", Tvrtko se s pravom poziva na te tradicije.</s>

<s>U ovoj povelji Tvrtko izražava veliko poštovanje svetom Stefanu kojeg su poštovali i njegovi predhodnici Nemanjići.</s><s>Grad koji je podigao u Dračevici nazvao je Sveti Stefan, koji danas nosi naziv Herceg Novi.</s>

<s>Svjedoci su bili: dvorski Mirko Radojević, vojvoda Vlatko Vuković i knez Pavle Jablanić.</s>

<s>Na samom kraju povelje nalazi se datum 2. decembra 1382 i Bišće kao mjesto nastanka povelje.</s><s>Povelja je sačuvana u originalu i prepisu i čuva se u Državnom arhivu u Dubrovniku.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Srednjovjekovna Bosna i Dubrovačka Republika</s>

