Mario Beusan
<s>Mario Beusan (Zagreb, 25. lipnja 1944. – Zagreb, 5. veljače 2022.), bio je hrvatski arhitekt i dizajner.</s><s>Pretežito se bavio interijerom i oblikovanjem izložaba.</s>

<s>Životopis</s>

<s>Obrazovanje 
U Zagrebu je završio gimnaziju.</s><s>Skoro cijelu gimnaziju je sanjario da će upisati Likovnu akademiju, no roditelji su ga uvjeravali da arhitektura objedinjuje i likovnost i funkcionalnost.</s><s>Godine 1974. je diplomirao, a zatim i magistrirao (1989. godine) na Arhitektonskom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu.</s><s>Za vrijeme studija radio je u Zavodu za arhitekturu Arhitektonskog fakulteta u grupi profesora
Miroslava Begovića kao projektant suradnik.</s><s>Nakon diplomiranja zaposlio se na Arhitektonskom
fakultetu kao asistent, gdje kasnije postaje docentom (1999. godine) i izvanrednim profesorom.</s><s>Naslov njegova magistarskog rada je:  "Prilog istraživanju dvoraca i kurija Hrvatskog zagorja, efikasnija zaštita i turizam".</s><s>Godine 1998. odobren mu je naslov doktorske disertacije "Feudalna arhitektura Hrvatskog zagorja u funkciji razvoja kulturnog turizma".</s>

<s>Djelatnost
Uz pedagošku i znanstvenu djelatnost sustavno se bavio projektantskim radom, najviše adaptacijama
i interijerima koje karakterizira čistoća prostorne koncepcije, profinjenost i suzdržanost oblikovanja,
što je glavno obilježje njegovog umjetničkog rukopisa.</s><s>Među tim projektima ističu se: uređenje
dvorišne zgrade i dvorane Matice hrvatske, kabineti znanstvenika u Institutu za medicinska
istraživanja, knjižara Tamaris, Rektorat Sveučilišta - sve u Zagrebu te upravna zgrada Muzeja u Županji.</s>

<s>Od 1973. godine bavio se oblikovanjem izložbi te je do 2020. godine projektirao 248 izložbi i 36 stalnih muzejskih
postava.</s><s>Ostvario je niz zapaženih izložbenih projekata u najuglednijim galerijama i muzejima u
Hrvatskoj, Sloveniji, Mađarskoj, Francuskoj, Njemačkoj, Austriji, Češkoj, Belgiji, Slovačkoj, Finskoj,
Italiji, Litvi, Srbiji, Kini, Irskoj i Crnoj Gori, u Zagrebu u Umjetničkom paviljonu, Klovićevim dvorima,
Muzeju Mimara, Domu hrvatskih likovnih umjetnika, Gliptoteci HAZU-a, Muzeju za umjetnost i obrt, Hrvatskom povijesnom muzeju, Grafičkom kabinetu HAZU-a, Arheološkom muzeju te u Muzeju Slavonije u Osijeku, Muzeju grada Siska, Muzeju hrvatskih arheoloških spomenika u Splitu,
Arheološkom muzeju u Zadru.</s><s>Njegove zapažene izložbe ostvarene su i u Narodnom muzeju u Ljubljani, Pokrajinskom
muzeju u Celju, Palači UNESCO-a u Parizu, Vijeću Europe u Strasbourgu, Donauschwäbisches
Zentralmuseum u Ulmu, Savario Museum u Szombathelyju.</s><s>Izložbama koje je postavio posvetio je knjigu Arhitektura izložbe zbog kojih je i dobio nagradu Likovnog razreda HAZU za ciklus arhitektonskih muzejskih izložbenih postava koje je radio od 2015. do 2019. godine.</s>

<s>Sudjelovao je na znanstvenim skupovima te objavio znanstvene i stručne radove u časopisima.</s><s>Autor je radova iz područja arhitekture i umjetničkog oblikovanja emajla.</s><s>Njegovi su radovi u emajlu bili izloženi na svjetskim izložbama u Limogesu, Coburgu, Lavalu, Los Angelesu te Tokiju).</s><s>Godine 1982. nagrađen je na 6. međunarodnom bijenalu emajla u Limogesu.</s>

<s>Predavao je predmete: Projektiranje VIII, Interijer, vodio arhitektonske i urbanističke radionice te je uveo novi
predmet Materijali i uređaji u interijeru.</s><s>Autor je brojnih znanstvenih radova koji se tiču područja zaštite i
reanimacije feudalne graditeljske baštine.</s>

<s>U svome radu teži humanističkim usmjerenjima, a posebnu radost nalazi u istraživanju tijekova hrvatske kulturne, povijesne i graditeljske baštine.</s><s>Za osobite zasluge u kulturi primio je 1998. odlikovanje Red Danice hrvatske s likom Marka Marulića.</s><s>Bio je predsjednik Umjetničkog savjeta ULUPUH-a.</s>

<s>Svoj umjetnički rad predstavio je izložbom „Mario Beusan: Arhitektura izložbe – na tragu hermeneutičkog diskursa“ u Gliptoteci HAZU.</s>

<s>Preminuo je u Zagrebu 5. veljače 2022. godine.</s>

<s>Odabrane izložbe 
 „Rano kršćanstvo u kontinentalnoj Hrvatskoj“, Arheološki muzej u Zagrebu, 1994. godine
 „Znanost u Hrvata“, Klovićevi dvori, Zagreb, 1996. godine
 „Koncept“, međunarodna izložba fotografije, Umjetnički paviljon, Zagreb, 1996. godine
 „Muzeopis“, izložba o 150-oj obljetnici Narodnog muzeja u Zagrebu, Hrvatski povijesni muzej, Zagreb, 1996. godine
 „Kartografi, geognostičke projekcije za 21. stoljeće“, međunarodna izložba, Muzej suvremene umjetnosti, Zagreb, 1997. godine
 „Od golubice do mira“, Ministarstvo kulture RH, palača UNESCO-a, Pariz, 1997. godine
 „Slava Saboru“, Hrvatski povijesni muzej, Zagreb, 1997. godine
 „Ivan Meštrović – likovi i prizori iz Danteova Pakla“, Gliptoteka HAZU, Zagreb, 2003. godine</s>

<s>Priznanja i nagrade 
 Nagrada osvojena na „VI.</s><s>Biennale internationale de l’art de l’émail“ u Limogesu 1982. godine
 Medalja Grada Zagreba i priznanje predsjednika RH Stjepana Mesića za stalni postav Hrvatskog školskog muzeja, 2000. godina
 Velika nagrada za životno djelo ULUPUH-a, 2005. godine
 Nagrada „Bernardo Bernardi“ Udruženja hrvatskih arhitekata za najuspješnije arhitektonsko ostvarenje u području oblikovanja i unutrašnjeg uređenja, 2007. godine 
 Biskupska medalja za poseban doprinos uređenju zgrade, za koncepciju i trajni postav Dijecezanskog muzeja Požeške biskupije, Požega, 2016. godine</s>

<s>Za osobite zasluge u kulturi primio je 1998. godine odlikovanje Reda Danice s likom Marka Marulića, te Nagradu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti za najviša znanstvena i umjetnička dostignuća u Republici Hrvatskoj u području likovnih umjetnosti za 2019. godinu.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske poveznice 
 Mrežna stranica Mario Beusan - ULUPUH</s>

<s>Hrvatski arhitekti
Jugoslavenski arhitekti
Biografije, Zagreb</s>

