Fijala
<s>Fijala (grč. fiale, njem.</s><s>Fiale, eng. pinnacle) je naziv za vitki, uglavnom kameni tornjić na vrhu potpornog stuba (kontrafora) crkve, zabata ili učelka (wimperge).</s><s>Jedan je od najčešćih elemenata u sakralnoj arhitekturi gotike i neogotike.</s>

<s>Fijala se najčešće sastoji od četverostranog ili osmerostranog trupa, ponekad u formi tabernakula, koji je zaključen piramidalnim izdankom, na vrhu kojega se nalazi križni cvijet.</s>

<s>Bridovi izdanka ukrašeni su trakama rakovica (penjačica).</s>

<s>Fijala najčešće ima tri uloge:</s>

<s>funkcionalnu: služi kao kompenzacijsko vertikalno opterećenje
 dekorativnu: skladno dovršava snažno uzlazno kretanje masivnog stupa (kontrafora) kojeg zaključuje
 kompozicijsku: na harmoničan način integrira kontrafor u sveukupno obličje katedrale</s>

<s>Fijale se također koriste kao ukrasi završetka zabata, prozora, ciborija, oltara i crkvenog namještaja, te posuđa.</s>

<s>Ponekad se koriste i u profanoj arhitekturi u koju su preuzete iz sakralne (npr. Tržnica sukna i gradski toranj u Brugesu).</s>

<s>Bilješke</s>

<s>Literatura 
 Paulić 1962 – Paulić, Jelka: Fijala, Enciklopedija likovnih umjetnosti, sv. 2, Zagreb, 1962., str. 271
 Damjanov/Radulić 1967 - Damjanov, Jadranka; Radulić, Ksenija: Fijala, Umjetnost (Likovne umjetnosti), 3. izdanje, Zagreb, 1967., str. 77
 Müller/Vogel 1999 - Werner Müller; Gunther Vogel: Atlas arhitekture 1, preveo Milan Pelc, Zagreb, 1999., str. 64-65
 Müller/Vogel 2000 - Werner Müller; Gunther Vogel: Atlas arhitekture 2, preveo Milan Pelc, Zagreb, 2000., str. 327, 349, 399</s>

<s>Arhitektonski elementi
Likovna umjetnost
Građevinarstvo</s>

