Župa Mel
<s>Župa Mel je bila srednjovjekovna administrativna jedinica srednjovjekovne Bosne, vjerovatno u slivu rijeke Ugar, u graničnom području današnjih općina Travnik i Skender-Vakuf.</s><s>Vjerovatni centar joj je bio na lokaciji današnjeg sela Melina.</s>

<s>Međutim, prema historijskoj karti, koju je rekonstruirao Marko Vego, Župa Mel nalazila se oko izvorišnog toka Vrbas.</s>

<s>Historija 
Iako se Župa Mel pominje u gotovo svim srednjovjekovnim  dokumentima o historiji  Donjih Kraja i Kraljevine Bosne, njena lokacija do nedavno nije ni naslućivana, niti se time neko ozbiljno bavio.</s><s>Prvu preciziranu pretpostavku o tome objavila je Jelena Mrgić-Radojčić, locirajući ovu župu u srednji tok Ugra, između župa Vrbanja, Zemunik i Lašva.</s><s>Moguće da je do tog zaključka došla jednostavnim popunjavanjem praznina među župama poznatih granica, a svakako i analogijom sa današnjim toponimima datog područja i njihovim jezičkim korijenima.</s><s>Iako je njena hipoteza poduprta prihvatljivom logikom, ostaje da buduća istraživanje verificiraju ove zanimljive navode.</s>

<s>U dostupnim izvorima, Župa Mel se po prvi puta pominje 1244., u povelji (buli)  Bele IV, prema kojoj je u ovoj župi postojala crkva Svetog Kuzme i Damjana.</s><s>Tragajući za korijenom naziva župe, ranija lingvistička istraživanja su pokazala da ima indo-evropski korijen mel-, što znači "pojavljivati se, štrčati", iz čega je izvedena albansko-rumunska riječ mal (=brijeg) i slavenski glagol mЫěti.</s><s>Tako je otvorena je mogućnost da se ova osnova uporedi sa nekim današnjim nazivima uzvisina, kao što su Malovan  (Bosna),  Maljen i Povlen (planine u sjeverozapadnoj Srbiji) i Maljevac u Polimlju.</s><s>Mrgić-Radojčić misli da se naziv župe Mel "sačuvao u nazivu  sela Imljani" (≈Mljani).</s><s>Nakon šireg nabrajanja asocijativnih toponima koji podsjećaju na visove,  crkve i svećenike, ona  tek tada dolazi do pretpostavke da je centar Župe Mel mogao biti u današnjem selu Melina, u kojem se nalaze ostaci utvrde  grada Korlač (ili Orlač).</s><s>Odatle se mogao kontrolirati značajan put prema Župi Lašva, preko današnjeg Vitovlja i Dobretića.</s><s>Može biti indikativno da u tom kraju još uvijek žive potomci porodice Melić.</s>

<s>Mel se povezuje i sa područjem nekadašnje nahije Vrhovine, na planinskom području između Banja Luke i Jajca, s obje obale Vrbasa, uključujući i srednji tok Ugra, sa Skender Vakufom, Imljanima i Melinom.</s><s>Centar Vrhovina je bio u Skender Vakufu, koji je, prema provjerljivim podacima osnovan 1660. godine, a ranije ime mu nije zapisano.</s>

<s>Južno od Imljana, pri ušću Ilomske u Ugar, na Korićanskim stijenama nekada je postojao i grad Oštrec ili Oštrc.</s><s>Na Gostilju (između Vitovlja i Turbeta) bio je stari grad Tisac, o čijim ostacima nema zabolježenih podataka.</s><s>Selo "Korićane" je navedeno u  popisu sa kraja 16. stoljeća.</s><s>Nahija Vrhovine je prvi put popisana u defteru iz 1528-130,  uključujući  8 naselja, sa 180 kuća.</s><s>Taj popis je napravljen  neposredno nakon pada Jajačke Banovine.</s>

<s>Povezano 
Melina
Donji Kraji
Imljani
Pougarje
Ugar
Dobretići</s>

<s>Reference</s>

<s>Srednjovjekovne župe i oblasti u BiH</s>

