O dobročinstvima (Seneka)
<s>O dobročinstvima () djelo je Seneke Mlađeg napisano u 1. stoljeću nove ere i dio je niza njegovih traktata o moralnim pitanjima.</s><s>Djelo O dobročinstvima sastoji se od sedam knjiga, od kojih su prve četiri objavljene oko 54. g. nove ere, a ostale tri kasnije.</s><s>Ovaj spis obrađuje prirodu dobrih djela, zahvalnosti i nezahvalnosti te različite probleme vezane za pružanje i primanje dobročinstava; time pruža značajan uvid u ponašanje ljudi, osobito u kontekstu stoičke etike, a daje i neke primjere herojskog požrtvovanja.</s>

<s>Spis je posvećen Ebuciju Liberalu (Aebutius Liberalis), koji se spominje i u Senekinom Pismu o moralu 91.</s>

<s>Datiranje
Smatra se da je djelo vrlo vjerojatno napisano između 56. i 62. godine nove ere.</s><s>Mario Lentano u Brill's Companion to Seneca navodi brojne izvora koji sugeriraju različita datiranja otprilike u okviru ovog raspona.</s><s>Seneka spominje dovršeni spis u svojim Pismima o moralu (81, 3) navodeći da je završen do 64. godine.</s><s>To bi značilo da je Neron je bio na carskom prijestolju za vrijeme pisanja djela O dobročinstvima.</s>

<s>Uzori
Grčki izraz za davanje i primanje jest δόσις και λῆ(μ)ψις.</s><s>Stoički filozof Hekaton Rođanin nekoliko se puta citira u spisu, i vjerojatno je Seneki predstavljao jedan od uzora za pisanje ovo djela.</s>

<s>Teme
Spis O dobročinstvima bavi se prirodom vršenja i primanja dobrih djela u okviru jednog društva.</s><s>To uključuje razmjenu koristi, uzajamnost, te davanje i primanje u socijalnim okvirima.</s><s>Predmet spisa mogao bi se definirati kao socijalna etika, osobito kao stoička etika.</s>

<s>Djelo O dobročinstvima bavi se etikom političkog vodstva.</s><s>Kao takvo, djelo se bavi životom rimskih aristokrata i prirodom njihovih odnosa.</s><s>To se odnosi na oblike i običaje stvaranja veza među pojedincima putem davanja i razmjene darova ili usluga, a ti se oblici i običaji smatraju obveznim, budući da predstavljaju ponašanje koje se očekuje u starom rimskom društvu.</s><s>Amicitia je latinski izraz za prijateljstvo u kontekstu antičke rimske kulture.</s><s>Predstavlja ideal.</s><s>Odnosi ove vrste bili su očekivani između muških pripadnika visokog društvenog sloja.</s>

<s>Ovo je izvrsna rasprava o načinu na koji treba pružati usluge i o dužnostima davatelja i primatelja.</s><s>Obrada teme nije vrlo metodična, ali je vrlo cjelovita.</s><s>Sedmo poglavlje četvrte knjige sadrži upečatljiv odlomak o prirodi i božanstvu: "Što je drugo priroda nego bog, nego božansko biće i razum koji svojom pomoći u traganju prebiva u svijetu i svim njegovim dijelovima?"</s>

<s>Predaja teksta i utjecaji
Najraniji sačuvani primjerak teksta potječe s kraja 8. ili početka 9. stoljeća.</s><s>Nakon osnutka, samostan Lorsch stekao je arhetip djela negdje oko 850. godine, koji je napisan negdje u Italiji (vjerojatno na području Milana) oko 800. godine, pri čemu je dio teksta poznat kao codex Nazarianus, (trenutno u Palatnskoj zbirci Vatikanske knjižnice), a nakon što su napravljene brojne kopije preko samostana u Loire|Loiri.</s><s>Djelo se potom proširilo diljem zapadne Europe.</s>

<s>Etiku Senekinih spisa lako su usvojili kršćanski mislioci iz dvanaestog stoljeća.</s>

<s>Michel de Montaigne bio je upoznat s ovim djelom.</s>

<s>Drži se da je djelo O dobročinstvima utjecalo na spise sociologa Marcela Maussa, posebno na njegov esej Poklon, koji je prvi put objavljen 1925. na francuskom, a preveden 1954. na engleski.</s><s>Tema "poklona" postala je jedan od središnjig koncepata antropologije kao discipline još od Maussa.</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura</s>

<s>Seneka Mlađi
Djela 1. vijeka</s>

