Preporađanje (budizam)
<s>Preporađanje (sanskrit: punarbhava, pali: punabbhava - ponovno bivanje) je učenje da se smrću tok samsare ne završava.</s><s>Za budizam je preporađanje izrazito loše, jer nas zadržava u krugu patnje.</s>

<s>Buda sadašnji život ne vidi kao izolovanu pojavu, već tek kao jednu kariku u nizu života kroz koje smo do sada prošli.</s><s>A ono što povezuje jedan život s drugim, jeste karma, odnosno voljni, svesno učinjeni postupci.</s><s>Buda je učio da sila koja nagoni na preporađanje jeste žeđ (taṇhā), pogotovo žeđ za zadovoljstvima i žeđ za postojanjem.</s><s>Krajnji cilj čitave budističke prakse jeste prestanak preporađanja.</s>

<s>Buda je usvojio ideju preporađanja iz starije indijske religije.</s><s>Međutim, u budizmu nema selidbe duša iz jednog života u drugi.</s><s>Kada čovek umire, njegovo telo, osnova njegove svesti, raspada se, i tako psihički život se završava.</s><s>Nema nikakve duše koja bi se mogla preseljavati.</s><s>Nakon smrti produžuje da postoji samo karmička energija njegovih dela, pa jedino zaista besmrtno u čoveku jesu njegova dela.</s>

<s>Sve dok je biće sputano karmičkim posledicama, nužno mora da podlegne ponovnom rođenju.</s><s>U budizmu su se razvile različite modifikacije shvatanja preporađanja.</s>

<s>Budino učenje</s>

<s>Buda redovno govori o preporađanju na srećnom ili lošem odredištu, zavisno od posledica svojih dela.</s><s>Takođe, Buda je govorio da je preporađanje uzrokovano neznanjem, koje pokreće čitav lanac uslovnog nastanka, čiji je krajnji ishod ponovno rođenje.</s>

<s>Prema Budinim rečima, ovom krugu patnje i smrti ne može se nazreti početak ni kraj:</s>

<s>Usled nesagledivo dugog preporađanja, nije lako pronaći biće koje nam u neko trenutku nije bilo majka, otac, brat, sestra, kćer:</s>

<s>Preporađanje i nesopstvo</s>

<s>Budizam se suočio sa teškoćom da pomiri verovanja u preporađanje sa doktrinom o nesopstvu.</s><s>Čuveni budistički učitelj Nagasena, u 2. veku p.n.e. je na pitanje kralja Milinde: "Može li postojati preporađanje, kad nema preseljenja duše?" odgovorio na sledeći način: "Da, poštovani kralju, može.</s><s>Baš kao što neko može upaliti lampu koristeći neku drugu već upaljenu, a da pri tome ništa ne prelazi sa jedne lampe na drugu ili bas kao što učenik može naučiti stihove napamet od svog učitelja, a da se stihovi ne sele iz učitelja u učenika."</s>

<s>Spoj budističkog učenja o preporađanju i nesopstvu se često doživljava kao protivurečno, jer „ako nema trajnog sopstva ili duše šta onda prelazi iz jednog života u naredni?" Budistički odgovor obično glasi da Buda nije učio da sopstvo ne postoji kao takvo, već da ne postoji trajno metafizičko sopstvo.</s><s>U budizmu, sopstvo se razume kao jedno jezgro načinjeno od utisaka, sećanja, osobina i sklonosti, koje se neprekidno menja.</s><s>I upravo je to "sopstvo" ono koje prelazi iz jednog života u drugi.</s>

<s>Nekad se navodi poređenje sa tri bilijarske kugle u jednoj liniji.</s><s>Kada se četvrta kugla zakotrlja preko stola i udari ih, kugla koja se do tada kretala će se tu i zaustaviti, prva i druga odarena kugla će takođe ostati u mestu, ali će se treća pokrenuti.</s><s>Energija iz četvrte kugle se kroz prvu i drugu prenela na treću kuglu i pokrenula je da se zakotrlja po stolu.</s><s>Na sličan način, budisti veruju da mentalna energija, koja čini ono što konvencionalno nazivamo "sopstvom", prelazi iz jednog života u drugi, što upravo omogućuje njena nepostojanost (anića).</s>

<s>Kasniji razvoj</s>

<s>Ideja preporađanja se putem budizma raširila po velikom delu Azije.</s><s>Kada je budizam dospeo u Kinu, Koreju i Japan, doktrine o karmi i preporađanju, i shvatanje da zaslužni postupci mogu da budu posvećeni pomoći dušama iz nižih ishodišta preporađanja kako bi napredovale do boljih ishodišta, naišle su na širok prijem.</s>

<s>Tibetanski točak preporađanja predstavlja šest vidova postojanja: bogove, polubogove (asure), ljudska bića, životinje, gladne duhove i demone.</s><s>Duše izuzetno čestitih ljudi ponovo se rađaju kao bogovi; oni koji su živeli dobrim životom vraćaju se na zemlju kao muškarci ili žene, a neki se zbog svojih grehova ponovo rađaju kao životinje, gladni duhovi ili stanovnici pakla.</s><s>Sva osetilna bića se smatraju okovanim za Točak preporađanja sve dok ne postignu oslobađanje od karmičkog procesa ulaskom u nirvanu.</s>

<s>Prema savremenom tumačenju teravada budizma, posle smrti se um ponovo uspostavlja u novooplođenoj jajnoj ćeliji i time se oživljava novo telo, a novo biće nastaje.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vidi još 
 Nesopstvo
 Karma u budizmu
 Uslovni nastanak</s>

<s>Literatura</s>

<s>Budistički pojmovi
Filozofski koncepti</s>

