Krimski Kanat
<s>Krimski Kanat (ktat. / otur.</s><s>Qırım Hanlığı, Къырым Ханлыгъы / قرم خانلغى ili Qırım Yurtu, Къырым Юрту / قرم يورتى; rus.</s><s>Крымское ханство [Krymskoye khanstvo]; ukr.</s><s>Кримське ханство [Krymsʹke khanstvo]; polj.</s><s>Chanat Krymski) je bio država Krimskih Tatara od 1441. do 1784. godine.</s><s>Bio je to kanat, koji je najduže preživeo raspad Zlatne horde.</s>

<s>Rani vladari</s>

<s>Zlatna Horda se raspala 1440-ih jer je bila rastrzana građanskim ratovima.</s><s>Tada je osnovano više kanata, a jedan od njih je bio Krimski kanat, koji je osnovan 1441. godine.</s><s>Osnivač je bio kan Hadži Geraj.</s><s>Kanat je obuhvatao 
 poluostrvo Krim (sem južnog i jugozapadnog dela i luka, koje je kontrolisala Đenova)
 stepe južne Rusije i Ukrajine.</s>

<s>Nakon smrti Hadži Geraja usledila je borba za vlast njegovih sinova.</s><s>U taj sukob se umešalo Osmansko carstvo, pa su postavili Menlija Geraja za kana.</s><s>Osmansko carstvo je 1475. zauzelo kneževinu Teodoro i tri kolonije od Đenove.</s><s>Od tada je kanat pod protektoratom Osmanskog carstva.</s><s>Obala Krima je postala otomanska provincija (sandžak), a ostatkom Krima i severnim stepama upravljali su kanovi.</s>

<s>Sultani su se odnosili prema kanovima više kao prema saveznicima, a ne podanicima.</s><s>Kanove nisu birali u Carigradu, nego su samo odobravali postavljanje novog kana.</s><s>Turci su priznavali legitimitet kanova po stepama kao potomaka Džingis-kana.</s><s>Kanovi su vodili svoju vlastitu spoljnu politiku, koja se znala razlikovati od politike Osmanskog carstva.</s><s>Odnosi između kana i sultana su bili predmet diplomatskih odnosa.</s><s>Kanovi su kovali vlastiti novac i njihovo ime se spominjalo na molitvama petkom, a to su bila dva značajna elementa suverenosti.</s><s>Nisu plaćali danak Osmanskom carstvu, nego je Osmansko carstvo njima plaćalo za usluge tokom ratnih pohoda.</s>

<s>Savez krimskih Tatara i Osmanskog carstva je bio sličan savezu Poljske i Litvanije po značaju i trajnosti.</s><s>Krimska konjica je postala neophodna Turcima prilikom pohoda u Evropi (Poljska i Mađarska) i Aziji (Persija).</s><s>Krimski Tatari su počeli ekonomski da zavise od plena.</s><s>Kada je počelo lagano nazadovanje Osmanskog carstva plen se smanjio, pa je i Krimski kanat nazadovao.</s>

<s>Menli Geraj je 1502. pobedio poslednjeg kana Velike horde i tada je Horda prestala da polaže prava na Krim.</s><s>U 16. veku, Krimski kanat je polagao pravo kao naslednik Zlatne horde, odnosno polagao je pravo na teritorije drugih kanata naslednika Zlatne horde, a posebno na Kazanski kanat i na Astrahanski kanat.</s><s>Rivalstvo kanata omogućilo je Moskovskoj kneževini, a kasnije Moskovskoj Rusiji da postane dominantna sila u regiji.</s>

<s>Politički i ekonomski sistem</s>

<s>Giraji vode poreklo od Džingis-kana i takvo plemenito poreklo omogućilo im je da se potvrde.</s><s>Prema tradiciji stepe, vladar je legitiman samo ako može dokazati poreklo od Džingis-kana.</s><s>Krimski Kanat nije sledio otomansku ideologiju i sistem vlasti, nego je sledio tradiciju horde.</s><s>Kan je vladao uz pomoć plemićkih porodica begova.</s><s>Nogaji su pripadali Astrahanskom kanatu do njegova pada 1556. i tada su postali značajni u Krimskom kanatu.</s>

<s>Teritorija kanata je bila podeljena među begovima, a ispod begova su bili mirze i plemićke porodice.</s><s>Odnos seljaka i stočara prema mirzama nije bio feudalan.</s><s>Bili su slobodni, a islamski zakon ih je štitio od gubitka tih prava.</s><s>Zemlja se zajednički obrađivala, a porez se razrezivao po selu.</s><s>Porez je predstavljao desetinu poljoprivrednog proizvoda ili dvanaesti deo stoke.</s><s>Za vreme poslednjeg kana izvršena je reforma prema turskom modelu.</s>

<s>Krimski zakon je bio baziran na tatarskom zakonu, islamskom zakonu i nešto stvari iz turskih zakona.</s><s>Muftija je bio glavni sveštenik, koga je biralo lokalno sveštenstvo.</s><s>Muftijina administracija kontrolisala je veliku crkvenu zemlju.</s><s>Otomanski sultan je postavljao kadijaaskera, koji je kontrolisao kanatske sudske jedinice, kojima su upravljale kadije.</s><s>Kadije su teoretski zavisile o kadijaaskeru, ali praktički su zavisile o kanu i vođama klanova.</s>

<s>Religiozne manjine (Grci, Jermeni, Krimski Goti, Čerkezi, Đenovljani, Krimski Karaiti i Jevreji) živele su u gradovima i naseljima, često u odvojenim četvrtima.</s><s>Imali su vlastite religiozne i sudske institucije.</s><s>Kontrolisali su finansije i trgovinu, a plaćali su porez kao kompenzaciju za nesluženje u vojsci.</s><s>Nema dokaza da je bilo neke diskriminacije.</s><s>Živeli su kao krimski Tatari i govorili su njihov jezik.</s>

<s>Nomadski Tatari bili su stočari.</s><s>Krim je imao značajne trgovačke luke, kojima je roba išla preko Puta svile i izvozila se u Osmansko carstvo i Evropu.</s><s>Krimski kanat je imao mnoštvo živopisnih gradova sa karavansarajima, hanovima, trgovačkim četvrtima, mlinovima.</s><s>Krimski Tatari su učestvovali u trgovini, poljoprivredi i zanatima.</s><s>Na Krimu se proizvodilo mnogo vina, duvana i voća.</s><s>Ćilimi su se izvozili u Poljsku, a noževi su bili među najboljima na Kavkazu.</s><s>Ipak, najveći izvor prihoda je bio ratni plen, uglavnom u vidu slovenskih robova, ponajviše Rusa, koje su dalje prodavali u Osmansko carstvo.</s>

<s>Zlatno doba</s>

<s>Krimski kanat je bio jedna od najvećih sila u Istočnoj Evropi do 18. veka.</s><s>Igrali su bitnu ulogu u odbrani granica muslimanskog sveta protiv Moskovske Rusije i Poljske.</s><s>U procesu koji se zvao "žetva stepe" porobljavali su mnoge slovenske seljake i uzimali ratni plen, od čega bi kanu pripadao deo od 10 do 20%.</s><s>Ponekad je pohode predvodio kan, a mnogo puta su bili pojedinačni pohodi, od kojih je mnogo bilo i protiv volje kana.</s>

<s>Sve do početka 18. veka kanat je bio uključen u veliku trgovinu robljem u Osmanskom carstvu i Bliskom istoku.</s><s>Kefe je bila najpoznatija luka za trgovinu robovima.</s><s>Postoje istraživači, koji procenjuju da je oko 3 miliona ljudi bilo odvedeno u roblje za vreme Krimskog kanata.</s><s>Jedna od najpoznatijih žrtava bila je Rokselana, koja je postala supruga Sulejmana Veličanstvenog.</s><s>Konstantna opasnost od Tatara dovela je do stvaranja kozaka.</s>

<s>Tatari su obično napadali duž voda.</s><s>Njihov glavni put prema Moskvi je bio od Perekopa, do Tule.</s><s>Kada bi zašli dovoljno duboko, oko 100 do 200 kilometara u teritoriju okrenuli bi se i krenuli u pljačku i hvatanje robova.</s><s>Rusija je mobilisala do 65.000 vojnika u proleće, što je bilo teško opterećenje za državu.</s><s>Obala reke Oke blizu Moskve je bila poslednja linija odbrane.</s><s>Kozaci i mladi plemići bi organizovali straže da znaju kretanje Tatara u stepi.</s>

<s>Krimski kanat je imao i nekoliko puta saveze sa Poljskom-Litvanijom ili sa kozacima iz Poljske Litvanije protiv Moskovske Rusije.</s><s>Područje oko koga se ratovalo bilo je jako značajno za Rusiju, jer je to bilo plodnije područje sa blažom klimom.</s>

<s>Nazadovanje</s>

<s>Sa nazadovanjem Osmanskog carstva i promenom odnosa snaga u Evropi započelo je i nazadovanje Krimskog kanata.</s><s>Iz otomanskih pohoda su se vraćali bez plena, praznih ruku, a tatarska konjica je imala velike gubitke kako su moderne evropske vojske imale sve više jačih topova.</s><s>Pri kraju 17. veka Rusija je postala previše snažna za krimske Tatare, pa više nisu mogli pljačkati kao nekad.</s><s>Nisu mogli izvoditi pljačkaške pohode u Rusiji i Ukrajini.</s><s>Ekonomske nevolje su dovele i do unutrašnje borbe za vlast.</s><s>Pri kraju kanata i Nogaji su prestali da podržavaju kana.</s>

<s>U prvoj polovini 17. veka Kalmici su osnovali Kalmički kanat na donjoj Volgi i počeli su ratovati protiv Krimskog kanata i Nogaja.</s><s>Kalmički kanat je postao ruska vazalna država i učestvovao je u ruskim pohodima 17. i 18. veka sa do 40.000 konjanika.</s>

<s>Ujedinjene ruske i ukrajinske snage napadale su u krimskim pohodima 1687. do 1689. i u Rusko-turskom ratu (1735—1739).</s><s>Rusi su tada uspeli da zauzmu delove Krima.</s>

<s>Za vreme poslednjeg kana Rusi su imali već veliki uticaj u kanatu, u kome je izbio građanski rat.</s><s>Katarina Velika se umešala u građanski rat 1783. i anektirala je Krim Rusiji.</s>

<s>Literatura</s>

<s>Stefan Albrecht, Michael Herdick (Hrsg.): Im Auftrag des Königs.</s><s>Ein Gesandtenbericht aus dem Land der Krimtataren.</s><s>Die „Tatariae descriptio“ des Martinus Broniovius (1579) (= Monographien des Römisch-Germanischen Zentralmuseums 89).</s><s>Verlag des Römisch-Germanischen Zentralmuseums Mainz, Mainz 2011, .</s><s>Alan W. Fisher: The Russian Annexation of the Crimea, 1772–1783.</s><s>Cambridge University Press London 1970, .</s><s>Alan Fisher: The Crimean Tatars (= Hoover Institution Publication 166).</s><s>Hoover Institution Press, Stanford CA 1978, 
 Gavin Hambly (Hrsg.): Zentralasien (= Weltbild Weltgeschichte.</s><s>Bd.</s><s>16).</s><s>Weltbild Verlag, Augsburg 1998.</s><s>Günter Kettermann: Atlas zur Geschichte des Islam.</s><s>Primus-Verlag, Darmstadt 2001, .</s><s>Denise Klein (Hrsg.): The Crimean Khanate between East and West (15th–18th century).</s><s>Wiesbaden: Harrassowitz, 2012, .</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>The Bağçasaray Palace of the Crimean Khans 
 Tatar.Net 
 Annexation of the Crimean Khanate</s>

<s>Historija Rusije
Historija Ukrajine
Historija Krima
Bivše države u Evropi</s>

