Émile ou De l'éducation
<s>Emil ili o vaspitanju () delo je francuskog filozofa i pisca Žana Žaka Rusoa, napisano 1762. godine, koje čini pet idejno i tematski čvrsto spojenih knjiga u kome je autor opširno izložio svoje misli o problemima vaspitanja.</s>

<s>Glavni lik u ovom delu je Emil, dečak čije se vaspitanje prati kroz odrastanje na selu, u prirodnoj okolini, daleko od gradskog sveta.</s>

<s>Istorija 
Ruso je svoje delo Émile, ou De l’éducation pisao mnogo godina, a bilo je izdato 27. maja a već 7. juna 1762. godine Sorbona ga je javno osudila.</s>

<s>Rusoova napredna i radikalna shvatanja u Emilu su potpuno otkrila zablude i laži verskog i tadašnjeg društvenog vaspitanja što je izazvalo progone Rusoa od tadašnjih državnih i crkvenih vlasti.</s><s>Sorbona je zabranila Emila.</s><s>Parlament je doneo odluku o njegovom spanjivanju i naredio progon pisca.</s><s>Ruso je umakao, ali za njega nije bilo više mira.</s><s>Emil je svuda bio osuđen, a njegov pisac svuda progonjen, u Bernu, Holandiji, pa čak u Rusoovoj rodnoj Ženevi, koja se pre toga izvesno vreme ponosila svojim građaninom.</s>

<s>Ruso u Emilu kritikuje feudalni sistem i zastarele koncepcije vaspitanja i, s novim pogledom, daje celovitu sliku složenog vaspitnog procesa.</s><s>I pored razumljive ograničenosti, Emil u celini obiluje dragocenim pedagoškim idejama.</s><s>Stoga nije pogrešno smatrati ga bogatim izvorom vrednog kulturnog blaga, snažnim vrelom iz kojeg je kasnija pedagogija, i kao teorija, i kao praksa, crpela korisne inspiracije za svoj stvaralački razvoj.</s>

<s>Emil je prvobitno bio napisan kao kratka rasprava, ali je ovaj predmet povukao pisca protiv svoje volje, i rasprava je malo po malo postala neka vrsta dela koje je nesumnjivo, preveliko s obzirom na sadržaj ali premalo s obzirom na predmet o kome se ovde raspravlja.</s>

<s>Struktura knjige 
Emil ima četiri knjige a peta knjiga je nakndadno štampana.</s>

<s>Ovo delo je prepuno mislima i citatima koji se često mogu čuti kada se govori o vaspitanju.</s>

<s>Sadržaj ovog velikog dela ogleda se u metodama i zadacima idealnog vaspitanja prirodnog čoveka.</s><s>U samo delo Ruso se mnogo uneo i posvetio, vrlo subjektivno pisao, pa mnogi smatraju da je Emil prikaz samog Rusoa, tj. njegove suprotnosti.</s>

<s>Roman nema posebnu akciju, sve vreme se govori o vaspitanju dečaka pod specifičnim i posebnim uslovima u cilju da se dečak vaspita prirodno kao slobodan čovek.</s><s>Ruso želi da stvori savršenog učenika, otvara svoju maštu i stvara Emila kao jednog takvog.</s><s>Emil bi odudarao od normalnog čoveka tog doba, a i današnjeg, ali Ruso je želeo da, nasuprot svojim neidealima, stvori nekog bez mana koliko god to bilo nerealno za stvarnost.</s>

<s>Međutim, Ruso je ovo delo pisao s ciljem da norme koje su u to vreme bile zastupljene sruši i nađe optimalno rešenje.</s><s>U delu Ruso veoma konkretizovano piše svoje metode vaspitanja.</s>

<s>Rusoova inspiracija za delo 
U svome Emilu Žan Žak se otvorio vekovima koji dolaze, jer je strasno i žestoko postavljao pitanje modernog društva i modernog čoveka.</s><s>U toj svetlosti treba gledati Rusoovo celokupno delo, ne samo Emila jer taj prirodni čovek koga on traži u nekim iskonskim vremenima, jeste u stvari novi čovek koga rađa Renesansa i buduće vreme.</s><s>Takav Emil se rađao i preporađao u Rusoovo vreme, a u moderno vreme to je ideal i model novog vaspitanika i novog čoveka u potpuno drugačijim uslovima.</s>

<s>Rusoovo delo Emil izvršilo je konkretan i praktičan uticaj na samog čoveka i na promenu tadašnjeg društva.</s><s>Njegov značaj, daleko je iznad prosvetiteljstva prevazilazi granice filozofije, on nije samo kraj prosvetiteljstva, nego je početak jedne nove epohe u istoriji kulture.</s><s>U tom smislu je i Emil novi vaspitanik, koji mora da razvije na svoj način sve vrste moći, svojih moći od osećanja do uma.</s><s>Moći Emilove su od srca do uma i sve se to mora obrazovati, vaspitati i postati celina ljudskog bića.</s><s>U tom srcu osećajnosti, inspiraciji jeste slučajnost i nužnost ostvarivanja ljudskog uma, i jedno i drugo su prirodne moći ljudi koji ih trebaju razviti i oživeti.</s><s>Emil donosi jedno novo pitanje, pitanje o novom vaspitaniku, o novom čoveku, koje rešavaju više od osamnaestog veka, devetnaesti i dvadeseti vek, jer se ono postavlja u oštrijem svetlu, pošto su se rešila mnoga društvena pitanja,a čovek kao individualno, slobodno biće i dalje ostaje velika zagonetka ljudske civilizacije i ljudskog saznanja.</s>

<s>Zašto Emil danas, pored tolikih novih učenja i teorija, koje na moderniji, naučniji način tretiraju vaspitanika i ostvarivanje čoveka.</s><s>Pitanje koje je misli se bitno, samo dotle, dok ne pročitamo pažljivo Emila i ne uočimo da su sve ideje današnjeg modernog čoveka date u tom delu: jednakost, individualnost, prilagođavanje vaspitanja i obrazovanja osobinama i sposobnostima vaspitanika, težnja ka slobodi, kritika društvenih normi i zakona, koji sprečavaju slobodan razvoj čoveka, ostvarivanje svih osobina i sposobnosti čoveka.</s><s>Sve te ideje su u izvandrednom pisanju Žan Žak Rusoa koje je živo osećajno i umno.</s>

<s>Sofija ili žena</s>

<s>Žan Žak Ruso  je mislilac koji polazi od prirodne, reproduktivno-funkcionalne razlike među polovima, da bi opravdao njihove različite uloge i karaktere.</s><s>Za samo određenje žene, Rusou je potreban muškarac, Sofija je žena, kao što je Emil čovek i stvorena je da mu se svidi.</s><s>Muškarac je samo prividno gospodar, u suštini je žena ta koja gospodari nad njime svojom blagošću, lepotom, vrlinom i lukavošću.</s><s>Žene su na vlasti zato što priroda tako hoće, samo što one ne vladaju direktno ,već indirektno.</s><s>Ruso zamišlja komplementaran odnos dopunjavanja između žene i muškarca, ali ne i ravnopravan, žena je inferiorno, zavisno biće, čak i u svojoj nadmoći nad muškarcem, koju ne stiče pravičnim načinom, već služeći se manipulacijom.</s>

<s>U skladu sa njegovim uverenjem o ženskoj prirodi u delu Sofija ili žena daje predloge o ženskom vaspitanju.</s><s>Sofija je predstavljena kao Emilova drugarica.</s><s>Opisuje Sofiju kao model idealne žene kako bi trebalo da izgleda i u pogledu osobina koje bi trebalo da poseduje.</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura</s>

<s>Spoljašnje veze</s>

<s>Naučni rad autora Saduše F. Redžića</s>

<s>Emil ili o vaspitanju</s>

<s>Knjige 1762.</s><s>Francuska književnost</s>

