Samadhi
<s>Samadi (sanskrit: समाधि samādhi) je sanskritski i pali pojam koji znači sastavljenost, sjedinjenost, sabranost.</s>

<s>Izraz samadi doslovno znači sabranost, no u kontekstu svih indijskih sistema obiležava najširi pojam meditacije uopšte.</s><s>Samadi je najčešći i najvažniji termin u teorijama o meditaciji svih indijskih filozofskih škola.</s>

<s>U sistemu joge sabranost predstavlja osmi i poslednji član duhovne discipline.</s>

<s>U budizmu je osmi i poslednji član osmočlanog puta oslobođenja, i središnji pojam posebne meditacione tehnike đhana.</s>

<s>Etimologija</s>

<s>Sanskritska reč samādhi doslovno znači sastavljenost, od sam (sa, zajedno) + ā (prefiks) + dhā (staviti).</s><s>Poreklo reči nije do kraja utvrđeno, a neki smatraju da ju je skovao Buda za potrebe učenja.</s>

<s>Reč danas ima nekoliko osnovnih značenja: 
 Stanje transcedentnog jedinstva koje dostiže sveti čovek prilikom smrti.</s><s>Najviši stadij meditacije, kada je jedinstvo potpuno postignuto.</s><s>Grobnica svetog čoveka u Indiji.</s>

<s>Samadi se obično prevodi kao koncentracija, ali mnogi ukazuju na neadekvatnost prevoda, jer tu reč povezujemo sa fokusom, intenzitetom, primoravanjem uma, napetošću, glavoboljom.</s>

<s>Alternativni prevodi uključuju sastavljenost, spojenost, pribranost, umirenost, usredištenost, neuznemirenost.</s>

<s>U vedanti</s>

<s>U vedanti niži stupanj (savikalpa-samadhi) je onaj na kome još postoje modalne razlike (guna) i mnogostrukost (upadhi), iz kojih potiče doživljaj individualne odvojenosti.</s><s>Potpuna sabranost (nirvikalpa-samadhi) je stanje utonulosti u apsolutnu transcendenciju param-atmana.</s><s>Zato se samadhi tu opisuje kao stanje gde su „uništeni upadhi“ i postignuto oslobodenje od preporađanja.</s><s>Prema vedantinskim komentarima samadhi se razlikuje od dubokog sna po tome što u snu mentalni i osetni organi prestaju delovati u neznanju, a u prvome u najvišoj spoznaji i svesnosti (ćita).</s>

<s>U budizmu</s>

<s>U budizmu, sabranost predstavlja ključni kvalitet svake uspešne meditacije (đhane).</s><s>U spisima se definiše kao "objedinjenje uma" (M.I,301), a ponekad i "fokusiranost uma" (ekodibhāva).</s><s>Ispravna koncentracija (sammā samādhi) je poslednji korak plemenitog osmostrukog puta, kojim se postiže ukidanje patnje.</s>

<s>Budisti navode mnogo prednosti koncentracije.</s><s>Pošto se pažnja zaustavlja na jednom predmetu određeni period, to nam obezbeđuje da ga bolje upoznamo, te on otuda ima svoju ulogu i u postizanju mudrosti.</s><s>Kada razvijemo koncentraciju, možemo pažnju okrenuti bilo čemu, umesto da ona neprekidno skače sa jedne stvari na drugu.</s><s>To može smanjiti beskorisno sanjarenje, zabrinutost i neželjene uznemirujuće misli.</s><s>U okviru budističke meditacije, koncentracija se obično razvija putem vežbanja sabranosti na dah.</s>

<s>Buda je naveo nekoliko stvari koje pomažu razvoju sabranosti.</s><s>Prva je pridržavanje vrline.</s><s>Na taj način pojednostavljujemo sopstveni život, smanjujemo mogućnost kajanja, ne dovodimo sebe u neugodne situacije i sukobe, a od svega toga naš um postaje rastrojen.</s><s>Druga je "stražarenje na vratima čula", što znači paziti da um ne bude prekomerno stimulisan (D.I,70).</s><s>Takođe, dok vežbamo koncentraciju, održavanje ugodnog položaja omogućiće telu da se umiri.</s><s>Slično tome, jedan vedar, opušten mentalni stav će koncentraciju učiniti lakše dostižnom.</s><s>Buda je govorio: "iz prijatnosti dolazi radost; kad smo radocni telo se smiruje; sa smirenim telom postajemo srećni, a um koji je srećan postaje koncentrisan" (D.I,74).</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vidi još 
 Budistička terminologija</s>

<s>Spoljašnje veze 
  samādhi (Hrvatska enciklopedija)</s>

<s>Sanskritski izrazi
Hinduizam</s>

