Logor Trnopolje
<s>Koncentracioni logor "Trnopolje" je bio koncentracioni logor uspostavljen od strane srpskih vojnih i policijskih vlasti općine Prijedor tokom rata u BiH.</s><s>Logor je osnovan u naselju Trnopolje i bio je aktivan od maja do novembra 1992. godine.</s><s>U svakom momentu svog postojanja, u logoru je bilo zatočeno između 4.000 i 7.000 Bošnjaka i Hrvata i služio je kao polazno mjesto za masovnu deportaciju, uglavnom žena, djece i staraca.</s><s>Procjenjuje se da je za oko pola godine egzistiranja ovog logora kroz njega prošlo oko 30.000 zatvorenika.</s><s>Širok je spisak zlostavljnja učinjenog u ovom logoru, od raznih vrsta mučenja preko  silovanja do ubistava.</s><s>Tokom zatočeništva oko devedeset zatvorenika je ubijeno.</s>

<s>Međunarodni krivični sud za bivšu Jugoslaviju (ICTY) je teretio nekoliko Srba za zločine počinjene u logoru.</s><s>Nakon završetka rata u BiH, zločini u Trnopolju su navedeni u optužnici srbijanskom predsjedniku Slobodanu Miloševiću, koji je umro prije nego je suđenje završeno.</s>

<s>Pozadina
Prijeratna općina Prijedor se sastojala od 71 sela i naselja.</s><s>Prema popisu stanovništva održanom 1991. godine, na području općine Prijedor živjelo je 112.470 stanovnika od čega je bilo 44% Bošnjaka, 42,5% Srba, 5,6% Hrvata, 5,7% "Jugoslovena" i 2,2% "ostalih" (Ukrajinci, Rusi, i Italijani).</s>

<s>Prijedor je bio od strateškog značaja za bosanske Srbe jer je povezivao sjeverozapadnu Bosna sa tzv. Republikm Srpskom Krajinom (RSK) u Hrvatskoj, koju su osnovali hrvatski Srbi tokom 1991. godine.</s><s>Srbi Prijedora su organizirali srpsku vlast u općini a liječnik Milomir Stakić, koji je bio zamjenik predsjednika općine Muhameda Čehajića, je proglašen za predsjednika općine Prijedor.</s>

<s>30. aprila 1992. godine snage bosanskih Srba preuzele su kontrolu nad Prijedorom.</s><s>U nasilnom preuzimanju vlasti učestvovalo je 400 srpskih policajaca, čiji je cilj bio uzurpacija funkcije predsjednika i potpredsjednika općine, funkcije direktora pošte kao i načelnika policijske stanice.</s><s>Srbi koji su bili zaposlenici stanice javne sigurnosti i rezervnog sastava policije okupili su se u prijedorskom naselju Čirkino Polje, gdje su podijeljeni u pet grupa od oko 20 članova i svakoj grupi je naređeno da preuzmu kontrolu nad po jednom od pet zgrada: zgradi Skupštine općine, policije, suda, banke i pošte.</s>

<s>Političari Srpske demokratske stranke (SDS) su pripremili izjavu o preuzimanju, koja je učestalo sutradan emitovana na Radio Prijedoru.</s><s>Međunarodni krivični sud za bivšu Jugoslaviju (ICTY) je zaključio da je čin preuzimanja vlasti u općini Prijedor nezakoniti puč, planiran i koordiniran dugo vremena unazad s ciljem stvaranja etnički čiste srpske općinr.</s><s>Srbi nisu krili plan o preuzimanju vlasti koji je implementiran koordiniranom akcijom srpskih političara, policije i vojske.</s><s>Dr. Stakić, vodeća figura u puču, odigrao je dominantnu ulogu u političkom životu općine.</s>

<s>Nakon nezakonitog preuzimanja vlasti, Bošnjaci i Hrvati su uklonjeni s odgovornih položaja u općini.</s><s>30. maja 1992. godine, šef policije Simo Drljača je zvanično otvorio četiri koncentraciona logora:Trnopolje, Omarska, Keraterm i Manjača, gdje su zatočeni nesrbi koji nisu uspjeli pobjeći i spasiti se.</s><s>Da bi zaustavili otpor, srpske vlasti su provodile organizovano ispitivanje i saslušanje svih nesrba, koji su se smatrali prijetnjom i uhapsili svakog Bošnjaka i Hrvata koji su imali vlast ili moć ili su bili ugledne ličnosti.</s><s>Nesrpski, vojno sposobni muškarci, su posebno ciljani te su saslušavani i odvajani od žena, djece i staraca.</s>

<s>Dešavanja u logoru 
Prije izbijanja rata u Bosni i Hercegovini, Trnopolje je bilo naseljeno pretežno Bošnjacima.</s><s>Logor je formiran unutar lokalne osnovne škole, koja je nosila naziv Osnovna škola Bratstvo-jedinstvo.</s><s>U ovom logoru su bile zatočene osobe oba spola.</s><s>Većina žena Prijedora nesrpske nacionalnosti je prošla kroz logor od kojih su mnoge silovane.</s><s>U periodu od maja do novembra 1992. godine kroz koncentracioni logor Trnopolje je prošlo oko 30.000 ljudi pri čemu je u svakom momentu egzistiranja u njemu bilo zatvoreno između 4.000 i 7.000 zatvorenika.</s>

<s>Trnopolje je različito opisivano: kao geto, zatvor ili logor.</s><s>U izvještaju Ujedinjenih naroda iz 1994. godine se navodi da je Trnopolje logor koji je funkcionisao kao polazno mjesto za masovne deportacije, uglavnom žena, djece i starijih muškaraca.</s><s>U istom izvještaju se navodi da je:</s>

<s>Mnogi zatvorenici su izgladnjivani i fizički i verbalno zlostavljani tokom svog zatočeništva u ovom koncentracionom logoru.</s><s>U augustu 1992. godine u Trnopolje je držano oko 3.500 ljudi.</s><s>7. augusta 1992. novinari sa Independent Television News (ITN), britanske televizijske stanice, su napravili snimke o zatvorenicima logora Omarska i Trnopolje i o uslovima koji vladaju u koncentracionom logoru.</s><s>Slike su prikazane širom svijeta i izazvle su ogorčenje javnosti.</s><s>To je navelo vlasti koje su upravljale logorima da omoguće novinarima i Međunarodnom crvenom krstu (IRC) pristup nekim od logora u Prijedoru, ali ne prije nego što je većina iscrpljenih i izmršavljenih zatvorenika ubijeno ili poslani u logore daleko od očiju javnosti.</s><s>Oko 200 bivših zatvorenika muškaraca su razdvojeni i ubijeni u masakru u Korićanskim stijenama 21. augusta 1992. godine.</s><s>Publicitet oko logora u Prijedoru je dovelo do zatvaranja logora Omarska i Keraterm do kraja augusta.</s><s>Sredinom augusta, Trnopolje je stavljen pod nadzor Međunarodnog crvenog krsta.</s><s>Kamp je službeno zatvoren u novembru 1992. godine.</s>

<s>Posljedice zločina 
Glavna zgrada koncentracionog logora Trnopolje (zgrada osnovne škole) je nastavila svoju funkciju kao lokalna osnovna škola nakon okončanja rata u Bosni i Hercegovini.</s><s>U blizini škole podignut je spomenik poginulim srpskim vojnicima.</s><s>1997. godine, britanski magazin Living Marxism (LM) je tvrdio da su fotografije snimljene u Trnopolju namjerno izazvale pogoršanje situacije u koncentracionom logoru.</s><s>Televizija ITN je 2000. godine tužila magazin LM za klevetu.</s><s>Nakon što je ITN pobjedila u sudskom postupku, u kojem je iskaz liječnika koncentracionog logora primorao magazin LM da napusti svoju odbranu, magazin LM je proglasio stečaj, čime je izbjegao plaćanje velike odštete.</s>

<s>Udruženje "Prijedor 92" koje predstavlja preživjele iz prijedorskih logora, procjenjuje da je 90 zatvorenika ubijeno u logoru za vrijeme njegovog postojanja.</s><s>Tokom suđenja Milomiru Stakiću, tužioci Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslaviju (ICTY) su potvrdili da je nekoliko stotina nesrba ubijeno u koncentracionom logoru Trnopolje u periodu između maja i novembra 1992. godine.</s><s>Isti sud je utvrdio da je u svim prijedorskim logorima ubijeno oko 1500 nesrba.</s><s>Broj silovanih žena u logoru Trnopolju ostaje nepoznat.</s>

<s>Optužnice i suđenja</s>

<s>Zbog svoje uloge u uspostavljanju i djelovanju koncentracionih logora Trnopolje, Keraterm i Omarska, Milomir Stakić je u julu 2003. godine pred Međunarodnim krivičnim sudom za bivšu Jugoslaviju (MKSJ) osuđen na kaznu doživotnog zatvora.</s><s>Prema mišljenju suda isti nije kriv za genocid u Prijedoru te je oslobođen optužbe za genocid.</s><s>Marta 2006. godine, Stakiću je u žalbenom postupku kazna smanjena na 40 godina.</s><s>Sud je potvrdio osuđujuću presudu za istrebljenje i progon nesrpskog stanovništva u Prijedoru, ali i potvrdio oslobađajuću presudu za optužbu za genocid.</s><s>Zoran Žigić, taksista iz Prijedora, je u novembru 2001. godine osuđen na 25 godina zatvora za zlostavljanja, premlaćivanja, mučenja, silovanja i ubijanje zatočenika u logorima Trnopolje, Keraterm i Omarska.</s><s>Ova odluka suda je potvrđena u februaru 2005. godine a potvrđena je i njegova 25-godišnja kazne zatvora.</s><s>Zločini počinjeni u Trnopolju, Keratermu i Omarskoj su navedeni i u optužnici MKSJ-a u slučaju bivšeg predsjednika Srbije Slobodana Miloševića.</s><s>Međutim Milošević je umro u svom zatvorskoj ćeliji 11. marta 2006. godine prije završetka suđenja i eventualne potvrde optužnice.</s><s>Međunarodni sud pravde (International Court of Justice - ICJ) je 26. februara 2007. godine predstavilo presudu u predmetu genocida nad Bošnjacima u kojem je ispitao zločine počinjene u logorima, uključujući i Trnopolje, u odnosu na član II (b) Konvencije o genocidu.</s><s>Sud je u svojoj presudi naveo:</s>

<s>Povezano 
 Genocid u Bosni i Hercegovini
 Genocid u Prijedoru
 Koncentracioni logor Keraterm
 Koncentracioni logor Omarska
 Masakr na Korićanskim stijenama</s>

<s>Reference</s>

<s>Prijedor
Bosanski genocid
Trnopolje</s>

