Bosanski križarski rat
<s>Bosanski križarski rat vodio se protiv neodređenih heretika od 1235. do 1241. godine.</s><s>U biti je to bio mađarski agresorski rat usmjeren protiv Bosanske banovine sankcionisan kao križarski rat.</s><s>Predvođeni mađarskim princem Kolomanom, križari su uspjeli osvojiti samo periferne dijelove države.</s><s>Slijedili su ih dominikanci, koji su izgradili katedralu i osudili lokalne heretike na smrt spaljivanjem.</s><s>Križarski rat naglo je završio kada su samu Mađarsku napali Tatari.</s><s>Križari su bili prisiljeni povući se kako bi se suprotstavili agresorima na vlastitu zemlju, a sa njima i Kolman.</s><s>Kasniji pape pozivali su na još križarskih ratova protiv Bosne, ali ni do jednog nije došlo.</s><s>Neuspjeli križarski rat doveo je do vjekovnog nepovjerenja i mržnje prema Mađarima u bosanskoj populaciji.</s>

<s>Pozadina 
Bilo je nekoliko poziva na križarski rat protiv Bosne, zemlje za koju su i pravoslavni susjedi i ostatak katoličke Evrope dugo smatrali da obiluje jeresi.</s><s>Prvi križarski rat spriječen je u aprilu 1203. godine, kada su Bosanci pod banom Kulinom obećali prakticirati kršćanstvo prema katoličkim obredima i priznali duhovni primat pape.</s><s>Kulin je također ponovo potvrdio sekularni primat kraljeva Mađarske nad Bosnom.</s><s>Međutim, neovisnost i Crkve bosanske i banovine Bosne nastavili su rasti.</s>

<s>Na vrhuncu Katarskog križarskog rata protiv francuskih Katara tokom 1220-ih, širile su se glasine da je "katarski antipapa", po imenu Nikita, boravio u Bosni.</s><s>Nikada nije razjašnjeno da li je Nikita zaista postojao, ali susjedni Mađari iskoristili su širenje te glasine da ponovo proglase sizerenstvo nad Bosnom, koja je postajala sve neovisnija.</s><s>Bosanci su optuženi za simpatizerstvo prema bogumilstvu, kršćanskoj sekti srodnoj katarizmu i dualističkom poput njega.</s><s>Zabrinutost je 1221. konačno navela papu Honorija III da pozove na križarski rat protiv bosanskih heretika.</s><s>Ponovio ga je 1225. godine, ali su interni problemi spriječili Mađare da se odazovu na njegov poziv.</s><s>Njegov nasljednik, papa Grgur IX., optužio je samog katoličkog bosanskog biskupa za pružanje utočišta hereticima, kao i nepismenost, simoniju, neznanje trojstvene formule i neuspjeh slavljenja mise i sakramenata.</s><s>Razriješen je dužnosti 1233. godine i zamijenio ga je njemački dominikanski prelat, Jovan od Wildeshausena, prvi nebosanski biskup u Bosni.</s><s>Te iste godine, ban Matej Ninoslav napustio je neodređenu jeres, ali to nije zadovoljilo Grgura.</s>

<s>Sukob 
Papa Grgur IX je 1234. ponovo pozvao na križarski rat i taj put Mađari su se spremno odazvali.</s><s>Iako je moguće da Bosanci nisu uspjeli uskladiti svoju crkvu sa Rimom, taj križarski rat zapravo je Mađarima poslužio kao odličan izgovor za širenje svog autoriteta.</s><s>Grgur je obećao oprost potencijalnim križarima i povjerio provođenje vojne akcije Kolomanu, mlađem sinu Andrije II i brat Bele IV.</s><s>Koloman i njegovi sljedbenici stavljeni su pod zaštitu Svete stolice.</s><s>U pismima koja je papa poslao Kolomanu i bosanskom biskupu ni neprijatelji ni ciljana regija nisu konkretno navedeni.</s><s>Naveo je "Slavoniju", spomenuvši "bosanske zemlje" samo u pismu biskupu.</s><s>Općenito se smatra da je pod "Slavonijom" mislio na Bosnu i njenu okolinu, slavenske zemlje ili čak upravo Slavoniju.</s><s>Međutim, činjenica da je bosanski biskup obaviješten dokazuje da se ciljala Bosna.</s><s>Čini se da je vojna akcija provedena protiv Bosanaca općenito, budući da se spominju samo "heretici"; jedan izvor ukazuje na to da je križarski rat bio usmjeren protiv dualista.</s>

<s>Aktivno borenje počelo je 1235. godine, ali je Mađarska vojska zaista dospjela u Bosnu tek tri godine kasnije.</s><s>Zakašnjenje je možda izazvano narodnim otporom na sjeveru zemlje, naime u Solima, gdje je planinski teren "mnogim hereticima" olakšao odbranu od križara.</s><s>Papa Grgur je u augustu 1236. naredio križarima da ne ometaju srodnika Mateja Ninoslava, Sibislava, kneza Usore, ili njegovu majku, "dobre katolike" među heretičkim plemstvom, "ljiljane među trnjem".</s><s>Vrhbosna je pala 1236. godine, kada su dominikanci, koji su slijedili križare, sagradili katedralu.</s><s>Međutim, križari nisu uspjeli osvojiti čitavu Bosnu, budući da je Matej Ninoslav i dalje bio ban u centralnim dijelovima svoje države, gdje dominikanci nikada nisu stupili.</s><s>Taj red preuzeo je kontrolu nad katoličkom crkvom u Bosni, koju je sada predvodio novi biskup, mađar po imenu Ponsa.</s><s>Dominikanci su zabilježili da su neki heretici spaljeni na lomači, ali se čini da nisu otkrili ništa o prirodi te jeresi.</s><s>Križari su potom ili došli sve do Zahumlja na jugu ili namjeravali to učiniti.</s>

<s>Mongolska invazija Evrope 1241. spasila je Bosnu.</s><s>Tatari su pod Batu-kanom, nakon potčinjavanja i pustošenja Kijevske Rusije, napali Mađarsku.</s><s>Mađarske trupe bile su prisiljene povući se iz Bosne i suočiti se sa vlastitim osvajačima.</s><s>Veći dio njihove vojske uništen je u Bici na rijeci Šaju; Koloman, predvodnik križara, bio je među ubijenima.</s><s>Tatari su opljačkali Dalmaciju, Hrvatsku, Zetu, Srbiju i Bugarsku.</s><s>Njihov napad pokazao se katastrofalnim za čitav Balkan osim Bosne.</s><s>Križari su bili uništeni i nikada se nisu vratili.</s><s>Bosna je vratila okupirane teritorije i održala svoj nivo neovisnosti, nakon onoga što se pokazalo mađarskim agresorskim ratom odobrenog u formi križarskog rata.</s>

<s>Posljedice i ostavština 
Prijetnja novih vjerskih progona vratila se nekoliko godina nakon rata.</s><s>Papa Inocent IV. počeo je pozivati Mađare na poduzimanje još jednog križarskog rata kasno 1246. i 1247. godine, i činili su se spremnima za to.</s><s>Matej Ninoslav tvrdio je da je surađivao sa hereticima samo da bi obranio Bosnu od mađarskih osvajača.</s><s>Čini se da je uvjerio Inocenta, koji je obustavio križarski rat u matru 1248. godine.</s><s>Pape Benedikt XII. i Urban V. ponovo su pozivali na njega 1337-38. i 1367. godine, ali pod drastično drukčijim političkim okolnostima.</s><s>Mađarskom je vladala nova dinastija, Anžuvinici, koji su podržavali Kotromaniće kao vladare Bosne.</s><s>Kralj Karlo I. Robert je jednom izjavio da će se bilo koji Mađar koji napadne Bosnu, pod vladavinom njegovog prijatelja Stjepana II, smatrati izdajicom.</s><s>Jedini značajan utjecaj Bosanskog križarskog rata bio je povećavanje protumađarskog osjećaja među Bosancima, što je bio velik faktor u bosanskoj politici koji je doprinio padom Bosne pod osmansku vlast 1463. godine i trajao dugo nakon njega.</s>

<s>Reference</s>

<s>Kršćanske hereze
Historija Bosne i Hercegovine
Križarski ratovi
Crkva bosanska</s>

