Zlata Šegvić
<s>Zlata Šegvić (Preko na otoku Ugljanu, 17. lipnja 1913.  — logor Stara Gradiška, 27. kolovoza 1942.) bila je sudionica Narodnooslobodilačke borbe i poznata splitska komunistička aktivistkinja.</s>

<s>Životopis</s>

<s>Rođena je 17. lipnja 1913.. u Preku na otoku Ugljanu gdje su joj roditelji u to vrijeme službovali.</s><s>Najveći dio djetinjstva i gimnazijsko doba provela je u Splitu.</s><s>Na Beogradskom sveučilištu, gdje je studirala i diplomirala slavistiku, uključuje se u studentski revolucionarni pokret i rad ilegalne sveučilišne organizacije Komunističke partije.</s><s>Istovremeno, povezana je s komunističkim pokretom u Splitu i Dalmaciji.</s>

<s>Poznata po svojim političkim stavovima, nakon završetka studija nije mogla dobiti posao u zavičaju već kao odgajateljica u dječjem domu u dalekom Negotinu u Srbiji, a poslije toga kao suplent na gimnaziji u Nikšiću u Crnoj Gori gdje započinje svoj politički rad u narodu i s učenicima.</s><s>Njeno kratkotrajno zapošljavanje, tek 1940. godine, na mjestu profesorice na Muškoj gimnaziji u Splitu, izazvalo je kod nastavnika koji su podržavali tadašnji režim tj. Kraljevinu Jugoslaviju negativne reakcije te traženja da joj se uruči otkaz, u čemu su i uspjeli.</s><s>Nakon toga je slijedio premještaj u Sinj gdje drži nastavu iz hrvatskosrpskog, francuskog i ruskog jezika i književnosti.</s><s>U Sinju se uključuje u partijski rad i postaje član Kotarskog komiteta Partije.</s>

<s>Dolaskom okupatorske vojske u travnju 1941. godine vraća se u Split gdje radi u redakciji »Našeg izvještaja«, glavnog glasila NOP-a.</s><s>Iz Splita, po partijskom zadatku ide u Zagreb.</s><s>Partija Zlati Šegvić povjerava brojne značajne i odgovorne zadaće, pored ostalog održavanje veze između članova Centralnog komiteta KPH i Pokrajinskog komiteta za Dalmaciju.</s>

<s>Noru (tadašnji pseudonim) početkom 1942. hapsi ustaška policija.</s><s>Odvedena je u zloglasni logor Staru Gradišku gdje je bila izložena najtežim mučenjima kako bi odala svoje partijske drugove i veze.</s><s>Iz logora, zatočenica broj 2041, Zlata Šegvić uputila je sestri Nadi deset pisama.</s><s>Deseto, posljednje, poslala je 1. kolovoza 1942.</s><s>Partija ju je nastojala zamijeniti, ali uoči same zamjene ustaše su je ubile, strijeljale ili zaklale, noću od 27. na 28. kolovoza 1942. godine.</s><s>Nikog nije odala.</s><s>Imala je 29 godina.</s>

<s>Naslijeđe</s>

<s>Do 1990. godine jedna splitska osmogodišnja škola nosila je njeno ime.</s>

<s>Literatura</s>

<s>Heroine Jugoslavije.</s><s>„Spektar“, Zagreb 1980. godina.</s>

<s>Vanjske poveznice</s>

<s>Ratna kronika Splita, Narodni heroji</s>

<s>Životopisi, Hrvatska
Umrli u Koncentracijskom logoru Jasenovac</s>

