Reijirō Wakatsuki
<s>Baron  bio je japanski političar koji je u dva navrata - od 1926. do 1927. godine, te 1931. godine - služio kao premijer Japana.</s>

<s>Rođen je u samurajskoj porodici.</s><s>1892. godine se upisao na Tokijski carski univerzitet gdje je studirao pravo.</s><s>Nakon diplome se zaposlio u Ministarstvu financija, a na čije čelo će stati 1910-ih u vladama Katsure i Okume.</s><s>Tamo je postao jedan od najistaknutijih članova stranke Rikken Doshikai, a od 1916. njene nasljednice Kenseikai.</s><s>U junu 1924. ga je premijer Kato Takaaki imenovao ministrom unutrašnjih poslova, te je imao značajnu ulogu u donošenju zakona kojim je uvedeno opće muško glasačko pravo, ali i posljednji i najrestriktivniji od svih Zakona o očuvanju mira koji su postali jedno oruđa političke represije u međuratnom Japanu.</s>

<s>Na mjesto premijera je početkom 1926. došao nakon iznenadne Katove smrti.</s><s>Njegov je prvi mandat isto tako naglo okončan zahvaljujući bankovnom kolapsu 1927. godine, nakon koga je bio prisiljen podnijeti ostavku.</s><s>U vanjskoj politici je bio golub te je podržavao Londonski sporazum o pomorskom razoružanju te na sebe navukao bijes militarističkih i ultranacionalionističkih krugova.</s><s>Godine 1931. je, nakon što je premijer Osachi Hamaguchi bio ranjen u atentatu, preuzeo vodstvo liberalne stranke Rikken Minseito.</s><s>Nakon Hamaguchijeve smrti je po drugi put imenovan za premijer.</s><s>Na tom mjestu nije uspio zauzdati jastrebove, pogotovo one iz vojnih krugova koji su inscenirali Mukdenski incident te ga iskoristili kao povod invaziju i okupaciju Mandžurije, koja će Japan dovesti u trajni sukob ne samo sa susjednom Kinom, nego i zapadnim velesilama.</s><s>Kato je zbog svega toga bio prisiljen podnijeti ostavku.</s>

<s>Nakon toga je Kato nastavio djelovati u Rikken Minseitu, na čije je čelo došao 1934. godine.</s><s>Javno se protivio invaziji i ratu u Kini, a potom proširenju rata na SAD i zapadne države čime je Japan i formalno postao sudionik Drugog svjetskog rata.</s><s>Kada je u maju 1945. kapitulacijom nacističke Njemačke završen rat u Evropi, javno je pozvao premijera Kantara Suzukija da započne mirovne pregovore sa Saveznicima.</s><s>Nedugo nakon toga je postao članom vladine komisije koja je predložila da se prihvate saveznički zahtjevi iz Potsdamske deklaracije.</s>

<s>Nakon kapitulacije ga je Douglas MacArthur Vrhovni komandant savezničkih okupacijskih snaga formalno pozvao da bude svjedok optužbe na Tokijskom procesu.</s><s>Tri godine kasnije je umro od posljedica angine pektoris.</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Japanski političari
Premijeri Japana</s>

