Savršenstvo
<s>Savršenstvo u širem smislu predstavlja stanje potpunosti i besprekornosti.</s><s>Ovaj termin se upotrebljava u raznim oblastima, na primer u matematici, fizici, filozofiji i u umetnosti.</s>

<s>Etimologija</s>

<s>Grčki pojam za savršenost potiče od reči telos, što znači kraj ili svrha.</s><s>Latinska reč za savršenstvo je perfectio i znači „završiti, okončati“.</s><s>Mnogi jezici su preveli ovu reč na svoj jezik, pa tako i srpskohrvatski, kao savršenstvo ili savršenost.</s>

<s>Kao sinonimi koriste se i savršeno, završeno, svršeno i potpuno.</s>

<s>U filozofiji</s>

<s>Antička</s>

<s>Za Aristotela, savršeno je ono izvan čega se ne može naći ni jedan od njegovih delova; ili prema kreposti i dobroti ono čemu nema premašaja u njegovu rodu, kao savršen lečnik i savršen frulač.</s><s>Uz to, savršene su i stvari koje su dostigle svoju svrhu, pa se tako i smrt naziva svršetak.</s>

<s>Novovekovna</s>

<s>Prema Spinozi, što više savršenstva ima neka stvar, to ona više dela a manje trpi.</s><s>I obrnuto, što više dela, tim je savršenija.</s>

<s>Prema Lajbnicu, Bog je apsolutno savršen, a to savršenstvo nije ništa drugo nego veličina pozitivnog realiteta, koja napušta granice ili ograničenosti, što ih stvari imaju u sebi.</s><s>A tamo, gdje nikako nema granica, to jest u Bogu, savršenstvo je apsolutno beskonačno.</s><s>Dalje iz toga proizlazi, da stvorenja imaju svoje relativno savršenstvo zahvaljujući utjecaju Boga, ali svoje nesavršenstvo imaju po svojoj vlastitoj prirodi, nesposobnoj da bude bez ograničenosti.</s><s>Stvorenje djeluje prema van, ukoliko je savršenije, a trpi od drugoga, ukoliko je nesavršeno.</s><s>Jedno je stvorenje savršenije od drugoga, ukoliko se na njemu nalazi nešto, što a priori može biti uzrok onoga što se događa u drugom, i stoga se kaže, da djeluje na to drugo.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Estetika
Filozofska terminologija</s>

