Giovanni Kobler
<s>Giovanni Kobler (Rijeka, 22. kolovoza 1811. – Rijeka, 2. srpnja 1893.), hrvatski pravnik i povjesničar koji je monumentalnim djelom o povijesti Rijeke svojom erudicijom i znanstveno-istraživačkim metodama stvorio do danas neponovljivo djelo.</s>

<s>Biografija 
Život Giovannija Koblera na neki način može biti paradigma povijesti Rijeke XIX. st.: u tom razdoblju grad doživljava ubrzani razvoj zahvaljujući prije svega statusu slobodnog grada i slobodne luke Austrije te corpusa separatuma Ugarske unutar Austrijskog carstva (od 1867.</s><s>Austro-Ugarskog).</s>

<s>Otac Marco rođen u Eisnernu (danas Železniki), u Koruškoj (danas Gorenjska) dolazi 1779-80. u Rijeku sa suprugom Teresom (rođena Lusser) kako bi se bavio trgovinom, 1801. dobiva status građanina Rijeke.</s><s>Nakon primarnog školovanja (tri razreda normalnog i šest gimnazijskog), Giovanni Kobler studira filozofiju i pravo u Zagrebu (1829–32).</s><s>Vraća se u Rijeku gdje radi u upravi (magistraturi) i sudu.</s><s>Od 1935. autoriziran je za advokaturu, a u Budimpešti je 1846. položio specijalistički ispit za advokata i pravno-financijsko poslovanje.</s><s>Od 1843. bio je riječki zastupnik u Ugarskom parlamentu u Pešti.</s><s>Nakon Jelačićeve okupacije Rijeke (1848.) postaje 1850. okružni sudac u državnoj službi u Rijeci, a 1855–73. u Zagrebu (gdje je imenovan za predsjednika Stola 1861. i predsjednika Apelacionog suda za financij 1870.</s><s>Nakon odlaska u penziju 1871., kada je dobio od cara počasni naslov ministarskog savjetnika, Kobler se vratio u svoj rodni grad gdje se do svoje smrti (1893.) posvećuje istraživanju historije Rijeke i kvarnerskog područja.</s>

<s>Povijesno istraživački rad 
Pravnik po zvanju, historičar po invokaciji, Koble se već 1849. pojavljuje u stručnom časopisu "Istria" sa svojim povijesnim osvrtima o ubifikaciji antičke Tarsatice i Phanasa te o japodskoj Liburniji, ali tek nakon umirovljenja posvećuje se dvadesetgodišnjem intezivnom i strastvenom istraživanju povijesti svoje 'domovine' - Rijeke i svega što ima veze s prošlošću Rijeke te njene okolice (kvarnersko područje).</s><s>Istražuje dokumente po raznim arhivima Venecije, Udina, Gorice, Ljubljane, Graca, Beča, Kastva, Pazina, Pule, Rovinja i Poreča, tako se zna se da je 1873. u Beču, 1879. u Gracu, a 1880. provodi plodna istraživanja u Furlaniji.</s>

<s>Kobler je bio veliki erudita, koristio se s četiri jezika (njemačkim po porijeklu, talijanskim kao jezikom sredine te latinskim i hrvatskim po obrazovanju) uz poznavanje glagoljice, doprinijeli su kvalitetnom pristupu i obradi povijesnih dokaza.</s><s>Pored toga u korespodenciji je i razmjenjuje povijesna stajališta s najvećim onodobnim stručnjacima na julijskom području kao što su bili Carlo De Franceschi, Piero Kandler, Tommaso Luciani, te izvan regije poput Ivana Kukuljevića Sakcinskog.</s><s>Objavljena korespondencija s De Franceschijem bogato je vrelo o stajalištima, dilemama i kontradikcijama unutar povijesne struke o istarskoj historiji.</s><s>Tako npr. Kobler u korespodenciji argumentirano osporava De Franceschijev stav o apokrifnosti Istarskog razvoda.</s>

<s>Kao plod njegovog opsežnog naučno-istraživačkog rada posthumno je objavljena njegova opsežna knjiga Memorie per la storia della liburnica città di Fiume.</s>

<s>O djelu 
Memorie per la storia della liburnica città di Fiume (Svjedočenja (prilozi) za povijest liburnskog grada Rijeke)</s>

<s>Na sjednici municipija od 11 jula 1894., odlučemo je da se na troškove grada objavi monumentalno Koblerovo djelo.</s><s>Formiran je stručni šesteročlani 'uređivački odbor' u čijoj je redakciji objavljeno 1896 to djelo u 3 toma u riječkoj štampariji Emidio Mohovich.</s>

<s>Kako je nastalo djelo 
U uvodnom dijelu Kobler obrazlaže kako je došlo do ovog istraživačkog projekta.</s><s>Naime početkom 1840-ih Riječani osjećaju potrebu za napisanom kompletnom historijom svoga grada, o njegovom nastanku i razvoju te njegovoj političkoj autonomiji.</s><s>Ta potreba se naročito iskazala pretenzijama hrvatsko-slavonske pokrajinske države da je Rijeka njihov konstitutiivni dio.</s><s>Patricijsko vijeće formira komisiju od pet članova koja je ubrzo uvidjela da treba mnogo vremena kako bi se sakupili potrebni materijali, a okupacija Rijeke 1848. prekida taj rad.</s><s>Kobler, kao glavni član te komisije, odsustvuje 18 godina iz Rijeke pa tek nakon odlaska u penziju 1872. pristupa opsežnim istraživanjima jer se jako malo ili ništa nije znalo o počecima grada, o društvenom životu i upravi.</s>

<s>Za razumijevanje Koblerove znanstvene koncepcije objektivnosti, veoma je važan njegov stav da prepušta čitaocima interpretaciju i zaključke u vezi iznijetih činjenica.</s>

<s>Podjela djela i izvori 
"Memorije" su podijeljene u pet dijelova:</s>

<s>I - Od antičkih vremena do 1300-e
 II - Eklezijastička povijest u regiji
 III - Podaci o mjestima oko Rijeke i porijeklu njenih stanovnika (istočna Istra, Kranjska, unutarnja Austrijska država kojoj je     pripadala Rijeka; o političkom stanju u Kastvu, Veprincu, Voloskom, Lovranu, Mošćenicama, Berseču, Plominu i Labinu; o Bakru i Senju; o Vinodolskoj općini, o Sušaku, Trsatu, Grobniku, Martinšćici, Bakarcu, Hreljinu i Kraljevici; o školju San Marco (Marak) i dinastiji Frankopana),
 IV - Podaci o feudalcima Rijeke, dinastiji iz Devina (Duino) i Walsee, te o izvorima i činjenicama političke autonomije Rijeke sve do početka XIX. stoljeća,
 V - Historija Rijeke od 1776. do sredine XIX. st, rani podaci, pregled patricijskih porodica te kronologija najvažnijih događaja.</s>

<s>Kako se Kobler u povijesti XIX. st. zaustavlja na 1848/49., jer se usmjerio samo na nepoznatu i manje poznatu prošlost, suvremenom čitaocu jako nedostaje njegovo objektivno iznašanje činjenica kojima je bio suvremenik (od 1950. do 1990.).</s>

<s>Kao što je navedeno, Kobler je istraživao po raznim arhivima i bibliotekama.</s><s>Osnovni izvori su sljedeći:</s>

<s>Protokoli općinskog vijeća (dokumenti od 1572. na dalje)
 notarke knjige gradskog Kancelara (od 1436.)
 originalni Statut iz 1530.
 pergamene i ostali dokumenti nestalog agostinskog konvenkta
 uredski akti sačuvani u gradskom arhivu
 posebna zbirka štampanih dokumenata u prethodnom razdoblju
 razne knjige iz geografije i povijesti.</s>

<s>Odjek "Memorija" 
Postavši u kratko vrijeme prvo i najdublje djelo u onoj epohi riječke povijestir, Koblerove "Memorije" su i danas nezaobilazan kamen temeljac za poznavanje ove "zemlje", nezaobilazno citiran u svakom djelu iz povijesti Rijeke sve do naših danas, tako da su Unija Talijana Istre i Rijeke i Narodno sveučilište iz Trsta 1978. objavili reprint izdanje, a Cenar za povijesna istraživanja iz Rovinja (Centro delle ricerche storiche) postavio na web stranicu.</s><s>Nevjerojatna Koblerova erudicija koja se prostire od epigrafike do povijesti umjetnosti, od analize običaja do etnografije, od heraldike do toponomastike - čini "Memorije" teško ponovljiv unicum, zahvaljujući autorovom višedecenijskom proučavanju izvora.</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura 
 Kobler, Giovanni Memorie per la storia della liburnica città di Fiume 1896. (reprint 1978.)
Fried Ilona: Fiume (Following in the footsteps of Hungarians abroad).</s><s>Budapest: Enciklopédia Kiadó.</s><s>2004.</s><s>ISBN 963-847-777-6
 Rossi Sabatini, Giuseppe Presentazione (Uvodno izlaganje) u reprint izdanju "Memorija" 1978.</s><s>Lettere di Carlo De Franceschi a Giovanni Kobler, Rivista semestrale della Società di     Studi Fiumani, 1928, 6;
 D. Klen, Primjedbe Ivana Koblera na De Franceschijevu kritiku Istarskog razvoda, Jadranski     zbornik, 1963–65, 6;
 J. Jelinčić,  Korespondencija Giovanni Kobler – Carlo De Franceschi, VHARP, 1977, 21,     1978, 22 i 1981, 24.</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Hrvatski pravnici
Hrvatski povjesničari
Biografije, Rijeka</s>

