Prva javna bolnica u Tuzli
<s>Prva javna bolnica u Tuzli u ulici dr. Mehmeda Šerbića br. 8–10, nekadašnjoj Strmoj ulici, prva je javna bolnica u Tuzli, Bosna i Hercegovina.</s><s>Na sjednici Komisije za očuvanje nacionalnih spomenika održanoj od 1. do 3. jula 2014. godine, zgrada bolnice proglašena je za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine.</s><s>Ovu odluku Komisija donijela je u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Martin Cherry, Amra Hadžimuhamedović, Dubravko Lovrenović, Ljiljana Ševo (predsjedavajuća).</s>

<s>Historija 
Prva bolnica u Bosni i Hercegovini izgrađena je u Sarajevu 1866. godine uz pomoć sredstava Gazi Husrev-begovog vakufa.</s>

<s>Hastahana u Tuzli ili Hadžiefendijina hastahana, kako su je građani Tuzle nekada nazivali, druga je bolnica sagrađena u Bosna i Hercegovina, iz sredstava vakufske uprave.</s><s>Otvorena je 1874. godine.</s>

<s>Osnivač ove bolnice bio je dr. Mehmed Šerbić, jedan od prvih ljekara u Bosni i Hercegovini.</s><s>Topal Osman-paša poslao ga je u Istanbul na Medicinski fakultet, a Šerbić svoje školovanje završio je 1873. godine.</s><s>Poslije povratka u domovinu kratko vrijeme radio je  kao liječnik Zvorničkog kadiluka, a 1874. godine postavljen je za liječnika sandžaka (oblasti), s Tuzlom kao glavnim gradom.</s><s>Godine 1873. godine pokrenuo je inicijativu za osnivanjem prve bolnice koja bi liječila građane iz Tuzle i okoline.</s>

<s>Bolnica je prestala sa radom 1. juna 1886. godine kada je u Tuzli izgrađena nova, savremenija bolnica u kojoj je dr. Šerbić radio do penzionisanja.</s><s>Kada je Austro-Ugarska monarhija okupirala Bosnu i Hercegovinu, bilo je svega 6–7 liječnika u čitavoj Bosni i Hercegovini.</s><s>Doktor Šerbić je, po novom zakonu, morao nostrificirati diplomu što je i učinio u Beču 1879. godine.</s><s>Na objektu hastahane, 1974. godine postavljena je spomen-ploča u čast obilježavanja stogodišnjice bolnice.</s>

<s>Opis 
Hastahana je slobodnostojeći jednospratni objekat, kod kojeg je sprat u odnosu na prizemlje doksatno prepušten sa svih strana približno 50 cm.</s><s>Sastojala se od osam prostorija: četiri sobe za pacijente  sa deset kreveta, prostorija za ordinaciju i prijemnu ambulantu, bolesnička kuhinja i soba za dva bolničara koji su održavali stalno dežurstvo.</s><s>Pored toga, u dvorištu je sagrađena ljetna kuhinja, pomoćni magacin i drvena šupa.</s>

<s>Sada se nalazi u privatnom vlasništvu porodica Prcić i Kapidžić.</s><s>Konstrukcija objekta je u relativno dobrom stanju.</s><s>Dio krovnog pokrivača je oštećen usljed čega dolazi do oštećenja.</s>

<s>Literatura 
 Šefkija Mutevelić - Historijski zapisi o Tuzli i okolini od prahistorije do kraja osmanske vladavine, Tuzlanske historijske minijature, Tuzla: Arhiv Tuzlanskog kantona, 2005, 243.</s><s>Džemal Ćilimković - Tuzla u osmansko doba,  Regionalni istorijski arhiv Tuzla, Tuzla 1996, 146.</s><s>Izet Mašić - Korijeni medicine i zdravstva u Bosni i Hercegovini, Sarajevo: Avicena, 2004
 Omer Ć. Ibrahimagić, Amela Oštraković, Amila Latifagić, Ermina Iljazović - Prvi diplomirani liječnik iz Bosne i Hercegovine, Iz povijesti medicine i farmacije, Medicus 2001, vol.</s><s>10, No.</s><s>1, 121–123. 2005.</s><s>Mutevelić, Šefkija, Tuzlanske historijske minijature, Arhiv tuzlanskog kantona, Tuzla, 2005.</s>

<s>Reference</s>

<s>Vanjski linkovi 
 Hastahana u Tuzli
 Zvanični sajt komisije za očuvanje nacionalnih spomenika Bosne i Hercegovine</s>

<s>Nacionalni spomenici u Tuzli
Bolnice u Tuzli</s>

