Thriller (album)
<s>„Thriller“ je šesti studijski album američkog izvođača Majkla Džeksona.</s><s>Objavio ga je Epik rekords 30. novembra 1982. godine nakon pevačevog kritički i komercijalno uspešnog albuma „Off the Wall“.</s><s>Muzički, „Thriller“ istražuje žanrove slične onim njegovog prethodnika: pop, ritam i bluz, rok, post-disko i fank.</s><s>Sa produkcijskim budžetom od 750 hiljada dolara, snimanje materijala je trajalo od aprila do novembra 1982. godine u studiju „Vestlejk rikording“ u Los Anđelesu, Kalifornija.</s>

<s>Uz asistenciju producenta Kvinsija Džonsa, Džekson je napisao četiri od devet pesama koje su se našli na konačnom izdanju.</s><s>Za samo godinu dana, „Thriller“ je postao najprodavaniji album svih vremena sa procenjenim brojem od između 65 i 110 miliona prodatih kopija.</s><s>U Sjedinjenim Državama deli prvo mesto najprodavanijih albuma svih vremena sa „Their Greatest Hits (1971-1975)“, kompilacijom najvećih hitova benda Igls.</s><s>Sedam pesama je izdato kao singlovi i sve su ušle među prvih deset na top-listi „Bilbord hot 100“.</s><s>„Thriller“ je osvojio rekordnih osam Gremi nagrada 1984, uključujući i onu za album godine.</s>

<s>„Thriller“ je postavio Džeksona među dominantne pop zvezde sa kraja 20. veka i omogućio mu da sruši rasne barijere, pojavljivanjima na Muzičkoj televiziji i sastankom sa predsednikom Ronaldom Reganom u Beloj kući.</s><s>Jedan je od prvih albuma koji je koristio spotove kao uspešne promotivne alatke.</s><s>Spotovi pesama „Thriller“, „Billie Jean“ i „Beat It“ su redovno prikazivani na pomenutoj televiziji.</s><s>Godine 2001, objavljeno je specijalno izdanje albuma koja sadrži audio intervjue, demo snimke i Gremijem nagrađenu pesmu „Someone in the Dark“.</s><s>Album je po treći put izdat 2008, kao „Thriller 25“, i na njemu se nalaze remiksi savremenih izvođača, ranije neobjavljivani materijal i DVD.</s>

<s>„Thriller“ zauzima dvadeseto mesto na listi „500 najboljih albuma svih vremena“ koju je objavio magazin „Roling stoun“ 2003. godine i treće mesto na listi „Definitivnih 200 albuma svih vremena“ Udruženja muzičkih komercijalista.</s><s>Album se čuva u Kongresnoj biblioteci uz opis da je kulturno prepoznatljiv.</s>

<s>Pozadina</s>

<s>Džeksonov prethodni album, „Off the Wall“, bio je kritički uspešan i, generalno, dobio je odlične ocene.</s><s>Takođe je bio i komercijalno uspešan sa prodajom od oko 20 miliona kopija širom sveta.</s><s>Godine između izdanja tog i predstojećeg albuma su predstavljale tranzicioni period za pevača i vreme osamostaljivanja.</s><s>Taj period ga je činio duboko nesrećnim: „Čak i kod kuće sam usamljen.</s><s>Sedim ponekad u mojoj sobi i plačem.</s><s>Tako je teško naći prijatelje.</s><s>Nekad šetam po kraju uveče, samo nadajući se da ću naći nekog sa kim bih razgovarao.</s><s>Ali samo završim dolazeći kući.“ Kada je napunio 21. godinu, u avgustu 1979, Džekson je otpustio svog oca kao menadžera zamenivši ga Džonom Brankom.</s>

<s>Džekson se poverio Branki da želi biti najveća i najimućnijazvezda u šou biznisu.</s><s>Istovremeno je bio razočaran jer vodeći singl albuma „Off the Wall“, „Don't Stop 'til You Get Enough“, nije osvojio Gremi povodom čega je izjavio: „Nije uopšte bilo fer što nije dobio nagradu za „Ploču godine“ i takva prilika se neće nikad ponoviti.“ Isto tako osećao se potcenjenim u muzičkoj industriji.</s><s>Godine 1980, kada je zamolio jednog publicistu magazina „Roling stoun“ da uradi naslovnu priču sa njim, bio je odbijen što je komentarisao: „Govorio sam da crni ljudi na naslovnim stranama ne prodaju kopije.</s><s>Samo pričekajte.</s><s>Jednog dana će me ti magazini preklinjati za intervju.</s><s>Možda ću im dati jedan, a možda i neću.“</s>

<s>Produkcija</s>

<s>Džekson se ponovo sastao sa producentom albuma „Off the Wall“, Kvinsijem Džonsom, da bi snimio svoj šesti studijski album.</s><s>Par je zajedno radio na oko 30 pesama od kojih je zatim njih devet svrstano na konačnom spisku.</s><s>Materijal se snimao od aprila do novembra 1982. godine sa produkcijskim budžetom od 750 hiljada američkih dolara.</s><s>Nekoliko članova benda Toto su bili uključeni u snimanje i produkciju.</s><s>Džekson je napisao četiri pesme za ploču: „Wanna Be Startin' Somethin'“, „The Girl Is Mine“ (sa Polom Makartnijem, „Beat It“ i „Billie Jean“.</s><s>Za razliku od mnogih izvođača, on nije pisao ove pesme na papiru.</s><s>Umesto toga, diktirao bi instrumentu za registrovanje zvuka, a pri snimanju bi pevao iz memorije.</s>

<s>Veza između dva saradnika se zategla za vreme snimanja albuma.</s><s>Džekson je puno vremena provodio uvežbavajući plesne korake.</s><s>Kada su devet odabranih pesama bile kompletirane, oba saradnika su bila nezadovoljna konačnim proizvodima.</s><s>Kasnije su svih devet remiksovali, koristeći po nedelju dana za svaku.</s><s>Džons je smatrao da „Billie Jean“ nije dovoljno kvalitetna da bi se našla na ploči.</s><s>Džekson, koji nije istog mišljenja, insistirao je da se zadrži.</s><s>Nakon završetka produkcije, producent je rekao pevaču da je neizvesno da će „Thriller“ biti prodavan kao prethodni album, iz razloga što je od tada muzičko tržište oslabilo.</s><s>Džekson je odreagovao odlukom da se otkaže zvanična objava albuma.</s>

<s>U jednom intervjuu, Džekson je rekao da je bio motivisan da stvori album čije bi pesme sve bile odlične i da se pitao: „Zašto ne bi svaka pesma bila hit?“.</s><s>Džons i tekstopisac Rod Temperton su dali detaljan bilans o tome šta se dešavalo u toku produkcije za reizdanje albuma 2001. godine.</s><s>Džons je govorio o pesmi „Billie Jean“ i njenoj biografskoj strani, odnosno o povezanosti sa pevačevim privatnim životom.</s><s>Producent je želeo da uvod pesme bude skraćen.</s><s>Kako god, Džekson nije ju skratio jer je želeo plesati uz taj deo u toku izvođenja.</s><s>Njih dvojica su odlučili da stvore rok pesmu koja bi zadovoljavala ukuse svih.</s><s>Nekoliko nedelja su tražili odgovarajućeg gitaristu za pesmu „Beat It“ koju je Džekson napisao i odsvirao bubnjeve u njoj.</s><s>Napokon, našli su Edija Van Halena iz rok benda Van Halen.</s>

<s>Kad je Rod Temperton napisao „Thriller“, prvobitno je nazvao „Starlight“ i „Midnight Man“.</s><s>Često želeći istaknutu javnu ličnost da otpeva završne stihove, doveo je Vinsenta Prajsa koji je uspešno uradio svoj deo za kratko vreme.</s><s>Temperton je napisao deo namenjen Prajsu u taksiju na putu ka studiju.</s><s>Džons i on su rekli da su neke pesme odstranjene sa konačnog spiska jer nisu imale „prednosti“ onih izabranih.</s>

<s>Kompozicija</s>

<s>Prema rečima Stiva Hjuia, kod albuma „Thriller“ su usavršene karakteristike Džeksonovog prethodnog izdanja „Off the Wall“.</s><s>Dens i rok pesme su agresivnije, dok su pop tonovi i balade mekše i duhovnije.</s><s>Album sadrži balade „The Lady in My Life“, „Human Nature“ i „The Girl Is Mine“, fank komade „Billie Jean“ i „Wanna Be Startin‘ Somethin’“, i disko set „Baby Be Mine“ i „P.Y.T (Pretty Young Thing)“.</s><s>Pesma „Wanna Be Startin‘ Somethin’“ je napisana par godina pre 1982.</s><s>Ima sličan zvuk kao pesme sa albuma „Off the Wall“.</s><s>Praćena je basom i perkusijama u pozadini i njen glavni deo, crkveni hor Svahila, daje joj međunarodni omaž.</s><s>„The Girl is Mine“, duet Džeksona i Pola Makartnija, govori o dva prijatelja koji se bore za istu devojku, svađajući se ko je voli više.</s><s>Završava se tihim dijalogom između dvojice pomenutih.</s>

<s>„Thriller“ je jedan od prvih Džeksonovih radova koji se bavi mračnijim temama.</s><s>Pesme „Billie Jean“ i „Wanna Be Startin‘ Somethin’“ govore o opsesiji, a „Thriller“ o strahu i opasnosti.</s><s>U pesmi „Billie Jean“, Džekson peva o opsesivnoj obožavateljki koja tvrdi da ima dete sa njim.</s><s>U „Wanna Be Startin‘ Somethin’“ se raspravlja sa medijima i onim koji pišu netačne tvrdnje o njemu.</s><s>Tom Skot, saksofonista, i basista Luis Džonson su bili uključeni u snimanje pesme.</s><s>Kod pesme „Thriller“, zvučni efekti poput škripe vrata, grmljavine, koračanja po drvenom podu, vetrova i zavijanje vukova se mogu čuti.</s>

<s>„Beat It“ je prvi pevačev uspešni rok singl.</s><s>Džekson je kasnije rekao vezano za nju: „Poenta je da niko ne treba da bude čvrst momak da bi izašao iz borbe i dalje ostao čovek.</s><s>Ne moraš poginuti da bi dokazao da si muškarac.“ „Human Nature“ sadrži mrzovoljne i introspektivne stihove.</s>

<s>Krajem sedamdesetih godina dvadesetog veka, Džeksonove veštine kao vokaliste su postale veoma cenjene.</s><s>Olmjuzik ga je opisao kao zaslepljujuće nadarenog vokalistu.</s><s>„Roling stoun“ je uporedio njegov glas sa vokalom Stivija Vondera.</s><s>Ocene magazina su bile da je Džeksonov meki kalibar tenora izvanredan i da blago klizi u nagao falseto koji koristi smelo.</s><s>Sa izdanjem ploče „Thriller“, Džekson je pokazao kako može pevati duboko-nisko ka baso-nisko ali i da tokom izvođenja gotivi da peva više zahvaljujući tome što je pop tenor.</s><s>„Roling stoun“ je bio mišljenja da je on tada pevao potpuno odraslim glasom koji je bio blago obojen tugom.</s><s>„P.Y.T (Pretty Young Thing)“, napisana od strane Džejmsa Ingrama i Kvinsija Džonsa, i „The Lady in My Life“ koju je napisao Rod Temperton, dale su albumu ritam i bluz pravac.</s><s>Pevač je već primenjivao svoje čuveno vokalno „štucanje“.</s><s>Funkcija ovog štucanja, koje je poput gutanja vazduha ili brektanje, je da pomogne prikazivanju određene emocije: uzbuđenja, tuge ili straha.</s>

<s>Izdanje i prijem</s>

<s>„Thriller“ je izdat 30. novembra 1982. godine.</s><s>U određeno vreme je prodavan u oko milion kopija nedeljno širom sveta.</s><s>Sedam singlova sa albuma je objavljeno.</s><s>Među njima i „The Girl Is Mine“, koja je bila viđena kao loš odabir za vodeći singl i navela je pojedine da veruju da će album biti razočarenje.</s><s>„The Girl Is Mine“ je pratio hit singl „Billie Jean“ koji je postavio album na vrh lista.</s><s>Uspeh se nastavio sa singlom „Beat It“ u kojem nastupaju gitaristi Edi Van Halen i Stiv Luketr.</s><s>Pesma „Thriller“ je izdata kao singl i takođe, postala je internacionalni hit.</s>

<s>„Thriller“ je generalno pozitivno ocenjen od strane muzičkih kritičara.</s><s>Ocena sa četiri zvezdice „Roling stoun“ magazina i Kristofera Konelija je opisala album kao ploču sa tamnom porukom.</s><s>Uprkos pozitivnom prijemu, naslovni singl je bio meta jakih negativnih kritika pogotovo od strane pomenutog magazina.</s><s>„Roling stoun“ je istakao svoje čuđenje zbog pojavljivanja Vinsenta Prajsa.</s><s>„Njujork Tajms“ je dao pozitivne ocene i pridao veliku važnost pesmi „Human Nature“.</s><s>Opisana je kao pesma koja najviše „pogađa“ na ploči i objavljeno je da „ova zamišljujuća pesma Stiva Porkara i Džona Betisa ne da mira i sa neodoljivim horom u njoj bi trebalo da bude enormni hit“.</s><s>Zaključujući svoje ocene „Tajms“ je dodao: „Ovde se mogu čuti i drugi hitovi takođe, puno njih.</s><s>Najbolje od svega, sa prodornom verom nadahnjujući album celovito, „Thriller“ poručuje da je evolucija gospodina Džeksona kao umetnika daleko od svog završetka.“</s>

<s>Robert Hristgoj je objavio pozitivnu (A-) ocenu par dana pre oficijelnog izdanja albuma.</s><s>On je potvrdio da su tu bile „oznake praznih polja“ na ploči ali i dalje je imenovao kao gotovo klasik.</s><s>Izrazio je mišljenje da je „Beat It“ najbolja pesma albuma, nazivajući je trijumfalnom.</s><s>Negativno je kritikovao „The Girl Is Mine“ kao najgore Majklovo izdanje od pesme „Ben“.</s><s>Bio je mišljenja da saradnja Makartnija i Džeksona nije uspela, ali ju je hvalio za „stvaranje multietničke ljubavi koje će se čuti na radiju.“ Godinu dana nakon izdanja, „Tajm“ je izdvojio tri singla sa albuma kao najuspešnije: „Billie Jean“, „Beat It“ i „Thriller“.</s><s>Sa druge strane, u oceni časopisa „Melodi mejker“, Paolo Hjuit je konstatovao da „njeg(ova) ploča nije dobra“ (naravno misleći na Džeksona); prema njegovom mišljenju postoje samo dve pesme vredne pomena.</s><s>„Wanna Be Startin‘ Somethin‘“ je hvaljena kao uzbudljiva elektro i fank pesma kao i „Billie Jean“.</s><s>Hjuitova stavka je bila da se album mogao samo krajnje opisati kao prijatan aludirajući na poslednje pesme sa liste.</s><s>Zaključio je: „Džekson izgleda gubi svoj talenat za pretvaranje novca u zlato.“</s>

<s>Album je osvojio rekordnih sedam Gremi nagrada 1984. godine uključujući i nagradu za najbolji album godine.</s><s>Iste godine, Džekson je osvojio osam Američkih muzičkih nagrada, Specijalnu nagradu Merita i tri MTV video muzičke nagrade.</s><s>„Thriller“ je zvanično postao najprodavaniji album na svetu 7. februara 1984. kada je uvršten u „Ginisovu knjigu rekorda“.</s><s>Jedan je od samo tri albuma koji se nalazio na listi deset najboljih u Sjedinjenim Državama celih godinu dana, bivajući 37 nedelja na prvom mestu i 80 uzastopnih među prvih deset.</s><s>Album je takođe jedan od tri koji je izdao sedam top 10 singlova na listi „Bilbord hot 100“, i jedini je album do sada, koji je proglašavan najprodavanijim dve godine zaredom u Americi (1983. i 1984).</s>

<s>Avgusta 21. 2009, „Thriller“ je sertifikovan 29 puta platinastim tiražom u Americi za prodaju od najmanje 29 miliona kopija.</s><s>Album je bio na vrhu listi u mnogim zemljama.</s><s>Prodat je u 3,7 miliona kopija u Ujedinjenom Kraljevstvu a u Japanu u 2, 5 miliona.</s><s>Odlikovan je 15 puta platinastim tiražom u Australiji.</s><s>Još uvek popularan i danas, „Thriller“ se prodaje u oko 130.000 kopija godišnje u Sjedinjenim Američkim Državama.</s><s>Dosegao je drugo mesto na listi američkih kataloga u februaru 2003. i 39. u Ujedinjenom Kraljevstvu u martu 2007. godine.</s><s>Cifre prodatih kopija variraju između 47 i 110 miliona primeraka.</s><s>U „Ginisovoj knjizi rekorda“, „Thriller“ je uvršten sa informacijom da je prodat u oko 65 miliona kopija do 2007. godine.</s>

<s>Uticaj i nasleđe</s>

<s>Muzička industrija</s>

<s>„Blender“ je opisao Džeksona kao pre-eminentnu pop ikonu kasnog dvadesetog veka, dok je „Njujork T
tajms“ dao mišljenje da je bio muzički fenomen i da „u svetu pop muzike, postoji Majkl Džekson i postoje svi ostali“.</s><s>Džekson je promenio način na koji je industrija funkcionisala, kao osoba koja se bavi umetnošću i kao finansijski, profitabilni entitet.</s><s>Njegov zastupnik Džon Branka je napominjao da je on primio najviše zvanje u muzičkoj industriji tog vremena; gotovo dva dolara je zarađivao za svaki prodati primerak albuma.</s><s>Džekson je u tom trenutku zarađivao rekordne profite od prodaje kompakt-diskova i od prodaje kopija dokumentarnog filma „Making of Michael Jackson's Thriller“, produciran od strane Džeksona i Džona Lendisa.</s><s>Film je prodat u preko 350 hiljada kopija u prvih par meseci.</s><s>„Thriller“ je pomerio granice izdavanja broja hit singlova sa jednog albuma.</s><s>Era je doživela dolazak novina poput lutki sa likom Majkla Džeksona koje su se pojavile u prodavnice u maju 1984. godine sa cenom od dvanaest američkih dolara.</s><s>Album već dugo ima svoje mesto u američkoj pop kulturi.</s><s>Biograf Rendi Taraboreli je izjavio: „U nekom trenutku, „Thriller“ se prestaje prodavati kao magazin, kao igračka, kao karte za hit film, a onda se počinje se prodavati kao kućna potrepština.“</s>

<s>U vreme izlaska albuma, izjava za javnost Gila Frisena, predsednika Ej-End-Ej rekordsa je bila: „Cela industrija ima interes u ovom uspehu.“ „Tajm“ magazin je procenio da je „Thriller pružio muzičkom biznisu svoje najbolje godine još od 1978. kada je domaći dohodak bio 4,1 milijarda dolara.</s><s>Isto tako je zaključio da je značaj albuma u restauraciji vere za industriju i vraćanju pop muzike na glavnu pozornicu.</s><s>Publika je opisivala Džeksonov uticaj rečima: „Zvezda ploča, radija, i rok spotova.</s><s>Samostalni spasitelj muzičkog biznisa.</s><s>Tekstopisac koji stvara bitove za dekadu.</s><s>Plesač sa fantastičnim stopalom.</s><s>Pevač koji kida granice ukusa, stila i boja takođe.“</s>

<s>Spotovi i rasna jednakost</s>

<s>Pre uspeha albuma „Thriller“, mediji su objavljivali da Džeksonove spotove vodeći ljudi Muzičke televizije ne žele prikazivati zbog njegove rasne pripadnosti.</s><s>U nameri da obezbedi Džeksonu uskraćeni publicitet, predsednik Si-Bi-Es rekordsa, Volter Jetnikof je pritiskao MTV obrativši joj se : Njegov tadašnji uticaj je primorao televiziju da započne prikazivanje spota pesme „Billie Jean“ i zatim „Beat It“.</s><s>To je dovelo i do kasnije dugog partnerstva između pevača i mreže.</s><s>Džekonova osvojena bitka za publicitet je otvorila put drugim crnim izvođačima.</s><s>Popularnost spotova, poput „Billie Jean“ i „Beat It“, pomogla je mladoj televiziji da se „plasira na mapi“ i okrene svoj program ka popu i ritam i bluzu.</s>

<s>Džekson je transformisao spotove u umetničke forme i promocijalne alatke kroz upotrebu kompleksnih scenarija, plesačkih rutina, specijalnih efekata i kroz pojavljivanja slavnih osoba.</s><s>Kada se pojavio spot naslovne pesme u trajanju od četrnaest minuta, MTV ga je prikazivao dva puta u jednom času.</s><s>Kratki film je podigao značaj spotova i kasnije je često imenovan najboljim muzičkim spotom ikada.</s><s>Popularnost spota je vratila album nazad na prvo mestu top-listi.</s><s>Džeksonova izdavačka kuća nije htela da producira izdanje trećeg spota sa albuma.</s><s>Svi su već bili zadovoljni uspehom, tako da su Džekson i MTV zajedno snimili spot.</s><s>Koreografija u spotu je postala deo globalne pop kulture, izvođena svugde od Bolivudskih filmova do zatvora na Filipinima.</s>

<s>Za crnog izvođača tokom osamdesetih u tom trenutku, Džeksonov uspeh je bio neponovljiv.</s><s>Prema rečima novina „Vašington post“, „Thriller“ je otvorio put drugim afroameričkim izvođačima.</s><s>Pesma „The Girl is Mine“ je hvaljena zbog saradnje dva izvođača različitih rasa.</s><s>„Tajm“ je objavio: „Džekson je najveća stvar još od Bitlsa.</s><s>On je najvreliji fenomen od Elvisa Preslija.</s><s>On bi mogao biti najpopularniji crni pevač svih vremena.“</s>

<s>Album danas</s>

<s>Danas, album je i dalje viđen u pozitivnom svetlu od strane kritika dve decenije nakon svog izdanja.</s><s>Stiven Tomas Erlvajn je dao ploči maksimalnih pet zvezdica i napisao je da ima za svakog po nešto što bi ga zanimalo.</s><s>Smatra da iako album sadrži fank i rok pesme, istovremeno je i neprocenjivo zabavan.</s><s>Pohvalio je pesme „Billie Jean“ i „Wanna Be Startin‘ Somethin‘“ govoreći da su najbolje: „„Billie Jean“ i bunovni „Wanna Be Startin‘ Somethin‘“ su najsvežiji fank na albumu, ali i najklaustrofobičniji, dve najstrašnije pesme koje je Džekson ikad snimio.“ „Slent“ magazin, poput Stivena Tomasa i originalne ocene „Roling stouna“, dao je pet zvezdica i sve komplimente pesmi „Wanna Be Startin‘ Somethin‘“.</s>

<s>Autor Nelson Džordž je napisao da je album poslužio R. Keliju, Ašeru, Džastinu Timberlejku i mnogim drugim kao uputstvo u stvaranju njihovih karijera.</s><s>Godine 2003, album je rangiran na 20. mesto „Roling stonove“ liste 500 najvećih albuma svih vremena i od strane Asocijacije muzičkih trgovaca na treće mesto „Definitivne liste 200 albuma svih vremena“.</s><s>Godine 2008, dvadeset i pet godina nakon objavljivanja, album je uvršten u „Gremijevu kuću slavnih“ i par nedelja kasnije zajedno sa 25 ostalih albuma u Kongresnu biblioteku kao „kulturno prepoznatljiv“.</s>

<s>Nova izdanja</s>

<s>„Thriller“ je ponovo izdat 2001. godine u setu nazvanom „Thriller: Special Edition“.</s><s>U setu su knjižica sa stihovima i dodatni materijal: pesme „Someone in the Dark“, „Carousel“ i Džeksonova prvobitna verzija pesme „Billie Jean“ kao i audio intervjui sa Džonsom i Tempertonom u kojim diskutuju o snimanju albuma.</s>

<s>U februaru 2008. godine, povodom 25. godišnjice od izdanja albuma, Epik Rekords je objavio „Thriller 25“.</s><s>„Thriller 25“, čiji je izvršni producent bio Džekson, pojavio se na dva diska i na gramofonskim pločama.</s><s>Na prvom disku se osim devet pesama prvobitnog albuma nalaze remiksi i nova pesma „For All Time“.</s><s>Remikse su uradili američki izvođači Fergi, Vil Aj Em, Kanje Vest i Ejkon.</s><s>Drugi disk je DVD sa tri spota i isečkom iz emisije „Motaun 25“.</s><s>Knjižica sa stihovima i Džeksonovom zahvalnicom se nalazi na izdanju.</s><s>Iako datira iz 1982. godine, balada „For All Time“ se navodi kao pesma sa snimanja „Dangerous“ albuma.</s><s>„Thriller 25“ je bio komercijalno uspešan i prošao je veoma dobro kao reizdanje.</s><s>Dosegao je prvo mesto u osam zemalja Evrope.</s><s>Zauzimao je drugo mesto u Sjedinjenim Državama, treće u Ujedinjenom Kraljevstvu i dosegao među deset najboljih na preko trideset nacionalnih lista.</s><s>Sertifikovan je zlatnim tiražom u jedanaest zemalja kao i u UK, nagrađen je dva puta zlatnim tiražom u Francuskoj i primio je platinasti status u Poljskoj.</s><s>U Americi, „Thriller 25“ je bio drugi najprodavaniji album u toku nedelje kada je izdat, bivajući prodat u 166 hiljada kopija, samo 14 hiljada kopija manje od albuma koji se nalazio na prvom mestu.</s><s>Bio je nepodesan za „Bilbord 200“ top-listu kao reizdanje, ali je na listi „pop kataloga Bilborda“ zauzeo prvo mesto i tu ostao deset uzastopnih nedelja.</s><s>Sa dolaskom Noći veštica, „Thriller 25“ je proveo i jedanaestu nedelju na vrhu pop kataloga.</s><s>Ovo je doprinelo prodaji od oko 688 hiljada kopija čineći reizdanje najbolje prodavanim katalog albumom u 2008. godini.</s><s>Ovo je bilo Džeksonovo najbolje izdanje od 2001. i njegovog poslednjeg studijskog albuma „Invincible“ i prodato je u tri miliona primeraka za 12 nedelja.</s><s>Dva singla su izdata kako bi se modernizovao uspeh: „The Girl Is Mine 2008“ i „Wanna Be Startin' Somethin' 2008“.</s>

<s>Spisak pesama</s>

<s>Osoblje</s>

<s>Brajan Benks — klavijature, sintesajzer i programiranje
 Majkl Bodiker — klavijature, sintesajzer
 Ndugu Čankler — udaraljke
 Paulinjo da Kosta — perkusije
 Dejvid Foster — klavijature, sintesajzer
 Geri Grent — truba, flagelhorn
 Edi Van Halen — gitara
 Džeri Hej — truba, flagelhorn
 Majkl Džekson — ko-producent, vodeći i prateći vokal, udaraljke
 Pol Džekson — gitara
 Luis Džonson — bas-gitara
 Kvinsi Džons — producent
 Stiv Luketr — gitara, bas-gitara</s>

<s>Entoni Merineli — sintesajzer programiranje
 Pol Makartni — vokal
 Dejvid Pejč — klavijature, sintesajzer programiranje
 Din Parks — gitara
 Kreg Filingejns — klavijature, sintesajzer, programiranje
 Džef Porkaro — udaraljke, horna, sastanci
 Stivi Porkaro — klavijature, sintesajzer, programiranje
 Bil Rajhenbah — trombon
 Brus Svedien — audio inženjer
 Rod Temperton — udaraljke, sintesajzer
 Dejvid Vilijams — gitara
 Leri Vilijams — saksofon, flauta
 Bil Vulfer — udaraljke, sintesajzer</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura 
 Džordž, Nelson (2004) Michael Jackson: The Ultimate Collection booklet.</s><s>Sony BMG.</s>

<s>Albumi 1982.</s><s>Albumi Michaela Jacksona
Authority control 2</s>

