Disgrafija
<s>Disgrafija je nesposobnost ili oštećena sposobnost pisanja, koja je najzastupljenija u dečijem uzrastu.</s><s>Nesposobnost deteta da savlada veštinu pisanja (prema pravopisnim načelima određenog jezika), ogleda se u mnogobrojnim, trajnim i tipičnim greškama.</s><s>Ove greške nisu povezane sa neznanjem pravopisa, i trajno se javljaju, bez obzira na dostignut zadovoljavajući nivo intelektualnog i govornog razvoja, normalnog stanja čula vida i sluha i redovno školovanje.</s>

<s>U velikom broju slučajeva disleksija i disgrafija se javljaju kod deteta istovremeno.</s><s>Ipak, u mnogim slučajevima specifične poteškoće u pisanju egzistiraju zasebno.</s><s>Prema dosadašnjim istraživanjima ova deca mogu imati probleme u čitanju samo na početku školovanja, dok ozbiljnije poteškoće u pisanju traju mnogo duže, i nakon što je čitanje već savladano (npr poremećaji u pisanju kod dece 4., 5. i 6. razreda osnovne škole dva do tri puta su češća pojava nego poremećaji u čitanju).</s>

<s>Ovaj komunikacioni poremećaj može predstavljati i parcijalnu ili potpunu nemogućnost pisanja slova, reči ili fraza, koja ce javila kod osoba koje su ranije stekle i posedovala te sposobnosti.</s>

<s>Uzroci nastanka 
Disgrafija može da nastane usled oboljenja CNS, usled trovanja, usled osećajnog uznemirenja i strepnje i tokom samog razvoja kao teškoća u savladavanju samog čina pisanja.</s><s>Za razliku od disgrafije koja nastaje kao posledica poremećaja CNS-a, razvojna disgrafija se javlja kao posledica disharmoničnog razvoja struktura koje učestvuju u radnji pisanja.</s>

<s>Oblici disgrafije 
Prema etiološkim faktorima koji mogu izazivati poremećaje pisanja, razlikujemo sledeća tri oblika:
 Naslednu disgrafiju
 Stečenu digrafiju, koja je najčešće uzrokovana dejstvom spoljašnjih nepovoljnih faktora na dete u fazi intenzivnog razvoja.</s><s>Kombinovani oblik disgrafije, koja je najčešće uzrokovana kombinovanim dejstvom stečene predispozicije i najmanje dva do tri nepovoljna faktora iz spoljašnje sredine.</s>

<s>Izgled disgrafičnog rukopisa 
 U celini rukopis je neuredan, loše postavljen u prostoru stranice na kojoj je izveden, bez jasno određenih margina.</s><s>Sam tekst je često umrljan.</s><s>Redovi teksta su ulomljeni, talasasti ili silaze koso, napuštajući očekivan horizontalni pravac.</s><s>Reči mogu da budu stisnute između sebe ili je prostor između njih neujednačen-čas je širi, čas uži.</s><s>Druga grupa obeležja disgrafičnog rukopisa odnosi se na loše oblikovanje slova.</s><s>Linija slova je čas deblja, čas tanja zavisno od pritiskanja priborom na hartiju.</s><s>Ovo pritiskanje je nekada sasvim grubo, tako da se ponekad zacepi hartija.</s><s>Nekada je lineacija tanka, jedva primetna.</s><s>Tamo gde treba da se izvedu obline javljaju se uglasti oblici, okrugline su spljoštene.</s><s>Slova se ne nadovezuju nego se često nadodaju, sudaraju ili iskaču iznad drugih.</s><s>Neka su slova atrofična, znatno manja od ostalih slova istog rukopisa.</s><s>Treća grupa obeležja disgrafičnog rukopisa čini nepoštovanje proporcija delova slova u odnosu na tri zone u okviru kojih se rukopis postavlja.</s><s>Tako se, na primer, vitice slova koje se po pravilu oblikuju u gornjoj i donjoj zoni, oblikuju u srednjoj zoni, gde je i telo slova.</s><s>Nekada se ne poštuju samo gornja ili samo donja zona.</s>

<s>Tipovi disgrafija 
Zapaženo da pogreške u pisanju ne nastaju slučajno, nego se poreklo gotovo svakog poremećaja u pisanju može objasniti.</s>

<s>Vizuelne disgrafije 
Vizuelne disgrafije nastaju na osnovu izmenjene vizuelne percepcije i diskriminacije vizuelne memorije i poremećene prostorne orijentacije.</s><s>Svi oni mogu nastati pri potpuno očuvanom vidu.</s><s>Njihovo je poreklo pretežno mentalne, kortikalne prirode.</s><s>Javlja se nedovoljno uočavanje razlika između slova sličnih po obliku, zbog čega dolazi do njihove zamene, na primer: n-h, i-n, s-o,ć-č, s-š, pogrešno oblikovanje slova bez nekih linija ili sa dodacima, teškoće sa pamćenjem slova, izokretanje na suprotnu stranu, pisanje zdesna u levo, takozvano „ogledalsko’’ pismo, pisanje brojeva na suprotnu stranu i pored toga što su dobro oblikovana ili crtanje gde je sve postavljeno naopačke.</s><s>Pogreške izvrtanja slova nisu u dečijoj ruci, nego u dečijem načinu viđenja, u idejno-motoričkoj predstavi.</s>

<s>Auditivne disgrafije 
Auditivne disgrafije nastaju usled nerazvijenog fonemskog sluha, kada i pored normalnog fiziološkog prijema zvuka ne postoji auditivna diferencijacija fonema maternjeg jezika.</s><s>Ne postoji sposobnost uočavanja razlika između akustično sličnih glasova i nema jasne auditivne predstave o njima.</s><s>Dolazi do zamene glasova kod osoba koje su uspele da izdiferenciraju dva slična glasa, ali nisu stekli automatizovanu upotrebu.</s><s>Pojavljuju se kolebanja prilikom pisanja, slovo će čas biti napisano dobro, a čas pogrešno.</s><s>Auditivne disgrafije ne dolaze do izražaja jedino prilikom prepisivanja, dok su u diktatu i svim oblicima samostalnog pisanja vidljive i mogu se lako identifikovati.</s>

<s>Jezičke disgrafije 
Jezičke disgrafije su one koje u osnovi imaju patološki jezički razvoj i patološki nerazvijen govor.</s><s>Sreću se obično kod odoba koje imaju razvojnu disfaziju.</s><s>Svako pisanje, a naročito samostalno pisanje je jedna vrsta autodiktata, onaj ko piše konstruisaće pisane reči i rečenice onako kakva mu je struktura unutrašnjeg govora.</s><s>Pisano izražavanje kod mentalno retardirane dece je prava slika njihovih oskudnih i nedograđenih misaono-jezičkih formacija.</s><s>Nedovoljno formirani procesi usmenog govora tesno su povezani sa nedovoljnom spremnošću deteta za pisanje.</s>

<s>Grafomotorne disgrafije 
Grafomotorne disgrafije se odnose na određene teškoće pisanja proistekle iz nerazvijenih i nekoordiniranih grafomotornih pokreta ruke koje dovode u pitanje sam rukopis kao takav, a ne njegovu sadržajnu i pravopisnu, ortografsku stranu.</s><s>Četiri osnovna kvaliteta koja omogućuju skladno vršenje radnje pisanja su: tonus mišića, snaga pri vršenju radnje, mogućnost lokalizacije pokreta i brzina izvođenja same radnje.</s><s>Poremećaj bilo koje strukture koja čini kompleksnost grafomotorne celine remeti grafomotorni izraz i njegovu komunikativnost.</s><s>Grafomotorna disgrafija, manifestuje se lošom organizacijom grafomotoričnog izraza u prostoru, lošom uobličenošću grafomotornih jedinica koje čine grafomotorni niz i neusklađenom psihomotornom organizovanošću deteta u celini.</s>

<s>Tretman 
Defektološka dijagnostika zasniva se na proceni rukopisa u školskom periodu pomoću posebnih testova za disgrafiju koje može uraditi logoped.</s><s>Kada se utvrdi da je u pitanju disgrafija potrebno je da sa detetom otpočne defektološki i logopedski tretman.</s><s>Ako se testovima utvrdi da se radi samo o ružnom rukopisu dovoljno je da učitelj realizuje aktivnosti koje imaju za cilj poboljšanje detetovog grafomotornog izraza.</s>

<s>Literatura 
 Grupa autora (2006), Metodika specijalnog rada sa decom blago ometenom u razvoju - za studente učiteljskih fakulteta.</s><s>Beograd: Učiteljski fakultet;</s>

<s>Vidi još 
 Disleksija
 Diskalkulija</s>

<s>Spoljašnje veze 
 NINDS o disgrafiji</s>

<s>Psihologija
Pedagogija
Obrazovanje
Pedijatrija</s>

