Mislim, dakle jesam
<s>Cogito, ergo sum („mislim, dakle jesam“) je filozofski iskaz Renea Dekarta koji je postao fundamentalni element zapadne filozofije.</s>

<s>Preteče</s>

<s>Pre Dekarta, već je sveti Avgustin zasnovao saznanje na sa­moizvesnosti mišljenja, npr. u „De trinitate“ (X 10, 14):</s>

<s>Prema Avgustinu, čovek može sumnjati u sve, ali je bar siguran u svoju egzistenciju.</s><s>Ako sumnja u postojanje drugih predmeta i postojanje boga, činjenica njegove sumnje pokazuje da on sam postoji, jer u protivnom ne bi mogao da sumnja.</s>

<s>Jedan od Aviceninih argumenata o prirodi duše postulira odraslog čovjeka koji iznenada stupa u postojanje, lebdeći u praznom prostoru, prekrivenih očiju i razdvojenih udova.</s><s>Ovaj „leteći čovjek“ ne bi raspolagao nikakvim čulima, ali bi svejedno bio svestan svog postojanja.</s><s>Smatra se da ovaj argument anticipira Dekartov cogito ergo sum.</s>

<s>Dekartovo shvatanje</s>

<s>Dekart je osnovni stav svoje metafizike najpre formuliše u delu Rasprava o metodi 1637. godine, te razrađuje u delu Meditacije o prvoj filozofiji.</s><s>Njegovo stajalište pretpostavlja sumnju u sve (de omnibus dubitandum) osim u subjekt koji misli, odnosno sumnja.</s>

<s>Dekart proteže sumnju i na postojanje samog tela i vanjskog sveta, jer nalazi da neki zloduh može u nama stvoriti takve slike i utiske.</s><s>Ako možemo zamisliti da u svijetu ničega nema, nikakvog neba, nikakve zemlje, nikakvih duhova, nikakvih tijela, Dekart se pita: nema li ni mene sama?</s><s>No, on zaključuje: iako me obmanjivač vara, ja jesam, sve dok mislim da nešto jesam.</s><s>I koliko god da vara, ne može postići da ne budem ništa.</s><s>Stoga iskaz: ja jesam, ja egzistiram, nužno jest istinit.</s>

<s>Dekart konačno postavlja granice sumnje nalazom Mislim dakle jesam, čime zaključuje da se u sve može sumnjati, osim u postojanje subjekta koji misli, odnosno sumnja.</s><s>Tako mišljenje spoznaje samo sebe kao biće i jedina izvesnost bića potiče iz mišljenja.</s>

<s>Drugačija shvatanja</s>

<s>Dekartova pretpostavka da je sa izvesnošću bića u mišljenju istovremeno nađen i misleći subjekt i to kao nematerijalna supstancija (res cogitans), tako da iz „cogito ergo sum“ nastaje neko „sum res cogitans“, često je osporavana.</s>

<s>Prema budističkom shvatanju, iza misli nema onoga ko misli.</s><s>Sama misao je onaj ko misli.</s><s>Ako uklonite misao, nemoguće je pronaći onoga ko misli.</s><s>Ovo budističko stanovište je dijametralno suprotno kartezijanskom „mislim, dakle jesam“.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vidi još 
 Sumnja
 Mišljenje
 Biće
 Teorija saznanja</s>

<s>Epistemologija
Latinske izreke</s>

