Nebojša Popov
<s>Nebojša Popov (Petrovgrad, Kraljevina Jugoslavija, 20. septembar 1939 — Zrenjanin, Srbija, 7. april 2016) bio je srpski sociolog.</s>

<s>Život</s>

<s>Rođen je 1939. godine u Petrovgradu.</s><s>Od 1958. živeo je u Beogradu.</s><s>Diplomirao je na Pravnom fakultetu u Beogradu, a doktorirao na Filozofskom fakultetu u Zagrebu 1976.</s><s>Po završetku studija zaposlio se na Radničkom Univerzitetu “Đuro Salaj”, gde se do 1969. godine bavio obrazovanjem radnika.</s><s>Potom prelazi na Filozofski fakultet u Beogradu, gde radi kao asistent na predmetu Opšta sociologija i tu ostaje do 1975. godine, kada je udaljen s Fakulteta zajedno s još sedmoro nastavnika.</s>

<s>Posle petogodišnjeg čekanja na berzi rada, Nebojša Popov je 1981. postavljen za v.d. upravnika Centra za filozofiju i društvenu teoriju, u kome se zapošljavaju izbačeni profesori Filozofskog fakulteta.</s><s>Centar potom postaje samostalan Institut za filozofiju i društvenu teoriju Univerziteta u Beogradu, u kome je Popov proveo najveći deo svog radnog veka.</s>

<s>Godine 1982. bio je inicijator obnavljanja Jugoslovenskog udruženja za sociologiju (JUS) i bio jedan od njegovih poslednjih predsednika.</s><s>U časopisu Praxis jedno vreme je bio sekretar redakcije i više godina član Upravnog odbora Korčulanske ljetne škole.</s><s>Godine 1974. su obe institucije − Praxis i Koručulanska škola − ukinute pod pritiskom vlasti.</s>

<s>Bibliografija 
 Contra fatum : [slučaj grupe profesora Filozofskog fakulteta u Beogradu : 1968-1988], 1989; 
 Sukobi: društveni sukobi – izazov sociologiji, 1990; 
 Jugoslavija pod naponom promena : [dvanaest ogleda : (1968-1990)], 1990;
 Sloboda i nasilje, razgovor o časopisu Praxis i korčulanskoj letnjoj školi (sa Milan Kangrga, Zagorka Golubović, Ivan Kuvačić, Božidar Jakšić, Ante Lešaja), 2003, ;
 Srpski populizam : Od marginale do dominantne pojave, 1993; 
 Republikanac, 1994; 
 Iskušavanja slobode : Srbija na prelazu vekova, 2010;</s>

<s>Reference</s>

<s>Srpski sociolozi
Biografije, Zrenjanin</s>

