Odnos esencije i egzistencije
<s>Odnos esencije i egzistencije je tema koja je dominirala srednjovekovnom filozofijom.</s><s>Srednjovekovna filozofija je esenciju uglavnom metafizički razdvajala od egzistencije.</s><s>Najčešće je egzistencija bila zavisna od esencije, koja je od Boga.</s><s>Egzistencija se poimala kao ostvarena esencija neke stvari.</s>

<s>Razvoj</s>

<s>Al-Farabi smatra da je egzistencija akcidencija esencije.</s><s>Ibn Sina je naglasio razliku između egzistencije i esencije, što su prihvatili srednjovekovni evropski filozofi.</s>

<s>Prema Tomi Akvinskom, egzistencija, kao aktualnost, jeste određena esencijom, kao potencijalnošću.</s><s>Ipak, on ne smatra da esencija postoji pre no što primi postojanje.</s><s>Nema esencije bez egzistencije, ni egzistencije bez esencije, one su stvorene zajedno.</s><s>Sve što ne pripada pojmu esencije, dolazi spolja.</s><s>Tako, ni jedna esencija ne može da se zamisli bez onoga što čini deo esencije.</s>

<s>Egidije Rimski je bio pod znatnim uticajem novoplatonske teorije ο participaciji.</s><s>Egzistencija ili biće (esse) proističe iz Boga i predstavlja participaciju božanske egzistencije.</s><s>Egzistencija je primljena od esencije i realno je različita od nje.</s><s>To se može empirijski ustanoviti kod telesnih stvari, budući da one imaju početak egzistencije i nisu uvek bile povezane s egzistencijom, što dokazuje da je egzistencija potencijalna, i da je različita od esencije opažljive stvari.</s><s>Ako egzistencija ne bi bila različita od esencije u stvorenim stvarima, onda stvorena biće ne bi bila stvorena bića: ona bi postojala na osnovu svoje vlastite suštine i bila bi nezavisna od božjeg stvaranja.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vidi još 
 Biće
 Suština
 Postojanje</s>

<s>Filozofski koncepti
Srednjovjekovna filozofija
Filozofski problemi</s>

