Analogna elektronika
<s>Analogna elektronika je deo elektronike koja se bavi obradom analognih signala, koji su po prirodi kontinualni i po vremenu i po amplitudi.</s><s>Zadatak analogne elektronike je analiza i projektovanje različitih elektronskih kola u koja spadaju ispravljači, pojačavači, stabilizatori, oscilatori, modulatori, detektori (demodulatori), mešači, filtri, itd.</s><s>Kako su od intresa kola u širokom rasponu radne učestanosti, od industrijskih 50 Hz pa sve do oblasti vidljivog spektra, reda 1015 Hz, kola se analiziraju i u vremenskom i kompleksnom domenu, primenom takozvane Laplasove transformacije.</s>

<s>Fundamentalna struktura savremene elektronike je, takozvani, pn spoj.</s><s>Broj komponenata koje u sebi imaju implamentiran pn spoj je poprilično veliki.</s><s>Najčešće korišćenje komponente su dioda (koja sama po sebi predstavlja jedan, osnovni, pn spoj), zatim bipolarni tranzistor, MOSFET i JFET tranzistori, itd.</s><s>Svaka od navedenih komponenata ima više podvrsta, različite namene, od kojih su u modernoj elektronici jako popularne one koje u sebi imaju izražen fotoefekat.</s><s>Takođe, broj režima rada komponenata sa pn spojem je viliki, što je dalo modernoj elektronici oblik i važnost kakvu danas ima.</s><s>Režimi rada koji se sreću u teoriji i praksi su ispravljači, prekidački, pojačavački, itd.</s>

<s>Analogna elektronika, za razliku od digitalne, uglavnom ne koristi (nije osnovna ideja) prekidački režim rada komponenti baziranih na pn spoju.</s><s>Iako je danas daleko lakše obrađivati informacije pomoću računara, analogna elektronika predstavlja neizbežnu vezu između prirode, koja je na nama opipljivom nivou kontinualna i po vremenu i po amplitudi, i digitalne elektronike, koja je osnovna ideja modernog računara.</s>

<s>Istorijski razvoj</s>

<s>Preteča današnjih poluprovodničkih komponenti sa implementiranim pn spojem su, takozvane, katodne cevi.</s><s>Godine 1939.</s><s>Russell Ohl pronalazi moderni pn spoj i podiže elektroniku na viši nivo.</s><s>Kako je dioda sama po sebi pn spoj, bila prva komponenta napravljena u poluprovodničkoj tehnologiji.</s><s>Dalji napredak elektronika doživljava 1947. godine kada je izrađen prvi tranzistor u poluprovodničkoj tehnologiji.</s><s>Konačna ekspaniza desila se 1959. kada je na jednoj germanijumskoj pločici izrađeno dva tranzistora, u realizaciji Džeka Kilbija.</s><s>Ovim započinje era integrisane tehnike, tj. era praktične realizacije integrisanih kola, koja danas omogućava da na jednom čipu bude više miliona elektronskih komponenti.</s>

<s>Diskretna i integrisana tehnika</s>

<s>Diskretna tehnika</s>

<s>Diskretna tehnika predstavlja realizaciju elektronskih kola kombinovanjem pojedinačnih komponenti.</s><s>Najčešće sretana kola u diskretnoj tehnici su pojačavačka kola sa MOSFET i bipolarnim tranzistorima, ispravljačka kola, stabilizatori sa zenerovom diodom itd.</s>

<s>Najpopularnije diskretne komponente na bazi pn spoja su:</s>

<s>1. Diode:
 Šotkijeva dioda
 Zenerova dioda
 Varikap dioda
 LED dioda
 fotodioda
 solarna ćelija
2. Tranzistori:
 bipolarni tranzistor
 JFET
 MOSFET
 MESFET
 Fototranzistor
3. Dijak</s>

<s>4. Trijak</s>

<s>5. Tiristori.</s>

<s>Vezano za gorenavedene komponente treba naglasiti da su izuzetno nelinearne, stoga proračuni mogu biti izuzetno komplikovani, zbog čega je godinama razvijan niz aproksimacija za lakšu analizu.</s>

<s>Komponente kao što su otpornici, kondenzatori i kalemovi su takođe jako česte, i uglavnom spadaju u diskretne komponente (mada se otpornik može realizovati u integrisanoj tehnici).</s><s>Prva među njima, po osnovnoj ideji je termogena otpornost, koja ima linarnu vezu između napona i struje na svojim krajevima, dok su druga dva elementa dinamička, tj. konstitutivne relacije su im diferencijalne jednačine prvaog reda.</s>

<s>Integrisana tehnika</s>

<s>Integrisana tehnika predstavlja realizaciju pojedinih elektronskih kola na jednoj pločići, takozvanom čipu, koji se koriste kao celina.</s><s>Sa ostatkom sklopa se povezuju preko pinova, kojih ima različit broj u zavisnosti od kola do kola.</s><s>Projektuju se za obavljanje različitih zadataka, kako u analognoj elektronici tako i u digitalnoj elektronici.</s>

<s>Najčešće sretana integrisana kola su:</s>

<s>1. Operacioni pojačavač, koji se može realizovati u više različitih tehnika:
 Bipolarna tehnika
 MOS tehnika
 kao i BI-MOS tehnika
2. Čipovi sa komplementarnim parom tranzistora:
 SMOS
 bipolarni
3. Veliki broj namenskih čipova podjednako potrebnih i u analognoj i u digitalnoj elektronici.</s>

<s>Operaconi pojačavač, iako nelinearna komponenta (sada ga posmatramo kao jednu komponentu, jer nemamo mogućnost da koristimo ponaosob tranzistore koji su integrisani unutar čipa), se vrlo jednostavno linearizujemo u pojedinim oblastima, principom deo-po-deo linarne karakteristike.</s><s>To omogućava jednostavno razumevanje principa rada, kao i realizaciju velikog broja elektronskih sistema za najrazličitije primene u praksi.</s><s>Jedna od najbitnih komponenti u analognoj elektronici.</s>

<s>Primena analogne elektronike</s>

<s>Oblasti u kojima je neophodno podrobnije razumevanje analogne elektronike su:</s>

<s>linearna elektronika, linearizacija elektronskih kola u oblasti rada,
 energetska elektronika, projektovanje i upravljanje elektronskim sklopovima za pretvaranje električne energije iz jednog oblika u drugi:
konvertori:
 DC/DC
 AC/DC
 DC/AC
 AC/AC
 mikrotalasna elektronika, elektronska kola za rad na učestanostima od 300 MHz do 300 GHz,
 telekomunikacije, kola za fazne i amplitudske mogulacije, kao i demodulacije, itd.
 automatika, gotova sva kola koja treba da komuniciraju sa mehaničkim delom sistema baziraju se na analognoj elektronici.</s>

<s>Grane elektronike
Elektrotehnika</s>

