Miloje Đak
<s>Miloje Popović „Đak“ (17??-1825), vođa tzv. Đakove bune.</s>

<s>Rođen je u Kusatku, u Jasenici (Smederevska Palanka), i nosio prezime Popović.</s><s>Poreklom sa Kosova.</s><s>Učio je školu i tako dobio nadimak noji mu je zamenio prezime.</s><s>Kratko vreme bio je pop, a zatim trgovac stokom.</s><s>Tokom Prvog srpskog ustanka bio je pisar vojvode Vujice Vulićevića, a po propasti ustanka 1813. prebegao je u Nemačku.</s><s>Posle 1815. vratio se trgovini.</s>

<s>Krajem januara 1825. izbila je buna u Azanji, u smederevskoj nahiji, kasnije nazvana Đakova buna.</s><s>Uzrok nezadovoljstva bili su zulumi lokalnih vlasti i preterani i nepravični porezi.</s><s>Zahtevi, formulisani u tom smislu, usvojeni su na skupu u Topoli 3. februara i poslani knezu Milošu, uz pozdrave.</s><s>Oko Đaka se okupila gomila koja je više galamila, nego što je bila spremna da se bori.</s><s>Već 5. februara Miloševa vojska, predvođena Tomom Vučićem Perišićem, presretne pobunjenike u blizini Topole i lako ih razbije.</s><s>Đak je ranjen, ali je uspeo da pobegne.</s><s>Istovremeno je buna počela da se širi i na neke druge nahije, što je i bio uzrok snažne Miloševe reakcije.</s><s>Đak je uhvaćen u Malom Mokrom Lugu i pogubljen 9. februara, a buna je sledećih dana prestala.</s>

<s>Sahranjen je u manastiru Pinosava, Kusadak, u blizini groba Vujice Vilićevića.</s>

<s>Reference</s>

<s>Biografije, Prvi srpski ustanak
Biografije, Smederevska Palanka</s>

