Adolf Müller
<s>Adolf Müller (Zagreb, 1857 - Zagreb, 17. 5. 1932), utjecajni austro-ugarski i jugoslavenski industrijalac i filantrop koji je znatno doprinio kulturi grada Zagreba.</s>

<s>Biografija 
Adolf Müller je rođen 1857 godine Zagrebu.</s><s>Odrastao je u siromašnoj židovskoj porodici sa mnogo djece.</s><s>Zbog nedostatka novaca, Adolf nije mogao pohađati dobre škole.</s><s>Jedva je završio pučku školu, da bi nakon toga izučio bačvarski tj. stolarski zanat.</s><s>Kao dvadesepetogodišnjak oženio se s Fanikom (Franjica) Mülhofer iz Krapine sa kojom je imao dvojicu sinova; Alfreda i Lea.</s><s>Pritisnuti neimaštinom iz Zagreba se odselio ženinoj rodbini u Josipdol kod Ogulina, gdje je otvorio dućan mješovite robe i gostionicu.</s><s>Za godinu dana Adolf je skupio dovoljno kapitala da u Zagrebu preuzme zapuštenu trgovinu "Zlatni zvon" u Ilici 12.</s><s>Bio je to pothvat za kojega je trebalo mnogo volje i energije, jer je ta trgovina dotad upropastila tri zagrebačka trgovca.</s><s>Adolf je bio izuzetno motiviran, trgovina je u kratkom vremenu postala jedna od najboljih u gradu.</s><s>Punih 25 godina vodio je svoj dućan, a usput je počeo trgovati ugljenom i ciglom.</s><s>1883 osnovao je ciglanu na Lašćini.</s><s>Na vrhuncu uspjeha osnovao je tvornicu cigle u Črnomercu, ciglanu na Baniji kod Karlovca, te udario temelje popularnim Müllerovim ciglanama u Kustošiji.</s><s>Adolf je posjedovao i dva rudnika: jedan u Kosovskoj Mitrovici i drugi u Ričicama u Lici.</s><s>Adolf je također surađivao s više građevinskih poduzeća sa kojima je 1898 izgradio stambeni blok u Ilici, veliku zgradu na uglu Frankopanske i Dalmatinske ulice 1904, a od 1907 do 1908 godine vodio je "Građevno poduzetništvo Müller i Lubinski arhitekt" sa kojim je izveo dvije vile i pučku školu na Pantovčaku.</s><s>Pred kraj života kupio je dvorac i imanje grofovske porodice Vranyczany-Dobrinović u Bedekovčini.</s>

<s>Svoju pripadnost Bogoštovnoj izraelskoj općini Zagreb izrazio je stalnom prisutnošću i donacijama, njegovo ime - Adolfo Müller - nalazi se na popisu članova koji su svojim doprinosom omogućili izgradnju izraelitske škole u Zagrebu.</s>

<s>Adolf je kao odgovoran kapitalist svoj tvorničarski kapital pretvarao u simbolički, ulažući u kulturu Zagreba.</s><s>1913 godine je sagradio "Helios kino" (danas kazalište "Gavella") u Frankopanskoj ulici, a nakon toga je u jedno poduzeće udružio kinematografe "Helios", "Apolo" i "Union", te filmski zavod "Urania".</s><s>Šest godina kasnije kupio je stambeno-poslovni kompleks u Samostanskoj (danas Varšavska ulica) i Marovskoj (danas Masarykova ulica) ulici, gdje nije bio zadovoljan postojećim stanjem kina "Ćirilometodskih zidara".</s><s>Pokušao ga je najprije preurediti, a onda je od toga odustao, srušio postojeću zgradu i izgradio novo moderno "Balkan-kino" (danas kino "Europa").</s><s>Adolf Müller umro je kao izuzetno bogat čovjek u 75 godini, vlasnik jednog dijela donjogradskih blokova i dviju ciglana, omiljen kao dobrotvor.</s><s>Posljednja mu je, neispunjena, želja bila sagraditi zagrebačku Židovsku bolnicu.</s><s>Do smrti je bio članom Upravnog odbora "Društva Židovska bolnica u Zagrebu", osnovanom 1929, a potom je izabran za člana njezinog Izvršnog vijeća.</s>

<s>Adolf Müller je pokopan 19. 5. 1932 u porodičnoj grobnici na židovskom dijelu groblja Mirogoj u Zagrebu.</s>

<s>Počasti 
U kinu "Europa" se nalazi "Dvorana Müller" u kojoj se u visokoj rezoluciji prikazuju filmovi s redovnog programa.</s><s>Dvorana je dobila ime u čast porodice Müller, a posebno Adolfu.</s><s>2013 godine odaslan je zahtjev nadležnom gradskom tijelu Zagreba da se prolaz duž kina "Europa" preimenuje u "Müllerov prolaz" i postavi spomen-ploča.</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura</s>

<s>Biografije, Zagreb
Jugoslavenski Jevreji
Austrougarski Jevreji
Jugoslavenski poslovni ljudi
Austrougarski poslovni ljudi
Jevreji filantropi</s>

