Li Yuanhong
<s>Li Yuanhong (; kurtoazno ime Songqing 宋卿) (19. oktobar 1864 – 3. jun 1928) bio je kineski političar koji je u dva navrata - od 1916. do 1917. i od 1922. do 1923. - služio kao predsjednik Republike Kine.</s>

<s>Li je u carskom režimu dinastije Qing započeo karijeru kao mornarički oficir te služio u Beiyanškoj mornarici.</s><s>Sudjelovao je u Prvom japansko-kineskom ratu u kome je krstarica na kojoj je služio potopljena; Li, koji nije znao plivati, preživio je uz pomoć pojasa sa spašavanje.</s><s>Poslije je imenovan za zapovjednika jedinica tzv. Nove armije u provinciji Hubei.</s><s>Iako apolitičan, iskazivao je određene simpatije prema republikanskom pokretu, odnosno protivnicima dinastije okupljenim u Pokret za zaštitu željeznice.</s><s>Kada je 1911. godine izbio Wuchangski ustanak, pobunjenici su odlučili da će upravo Li, koji je uživao ugled i govorio engleski, biti idealan za njihovog predstavnika u budućim pregovorima sa stranim silama.</s><s>Li je prilično nevoljko prihvatio njihovu ponudu da postane zapovjednik ustaničkih snaga.</s><s>Na tom je mjestu 4. decembra 1911. potpisao primirje sa Yuan Shikaijem, zapovjednikom carskih snaga poslanih da uguše ustanak.</s>

<s>Kada se Sun Yat-sen 1. januara 1912. godine u Nanjingu proglasio prvim predsjednikom Republike, Li je imenovan za potpredsjednika.</s><s>Li je to mjesto sačuvao nakon što je Yuan Shikai prisilio cara na abdikacija i postao novi predsjednik.</s><s>Li se već sljedeće godine razišao sa svojim revolucionarnim drugovima i za vrijeme Druge revolucije podržao Yuana.</s><s>Iako je Yuan svog sina oženio sa Lijevu kćer, Yuan i Li su se razišli za vrijeme Yuanovog kratkotrajnog pokušaja obnove monarhije; iako je formalno ostao potpredsjednik, Li se povukao iz javnosti sve do Yuanove smrti u junu 1916. godine.</s>

<s>Yuan je u svojoj oporuci kao nasljednike imenovao Lija, premijera Duan Qirua i bivšeg premijera Xu Shichanga.</s><s>Duan je, međutim, uspio generalima kao jedinog predsjednika nametnuti Lija.</s><s>On se, međutim, počeo razilaziti sa Duanom, prije svega zbog nastojanja da se obnovi Ustav donesen 1912. godine, te je protiv Duanove volje u jesen 1916. ponovno sazvao Nacionalnu skupštinu.</s><s>Mnogo važnije razilaženje je bilo Duanovo nastojanje da Kinu uključi u Prvi svjetski rat na strani Antante, čemu se Li, zajedno sa velikim dijelom javnosti i generala, protivio.</s><s>23. maja je Li uspio smijeniti Duana koji se povukao u Tianjin nastojeći dobiti podršku za Lijevo svrgavanje od sebi vjernih trupa i Japanaca.</s><s>Nastojeći spriječiti mogući puč, Li je u Peking pozvao trupe generala Zhang Xuna.</s><s>Na njegovo veliko iznenađenje, Zhang, koji je potajno podržavao Centralne sile, je 14. juna izvršio puč, zarobio Lija i 1. jula proglasio obnovu carskog režima.</s><s>Li je uspio pobjeći i pozvati Duana u pomoć; dolazak Duanovih trupa je 12. jula doveo do sloma Zhangovog kratkotrajnog režima i obnove Republike.</s><s>Razočarani Li je, međutim, samo pet dana kasnije podnio ostavku.</s>

<s>Li se na mjesto predsjednika vratio 1922. godine nakon što je Cao Kun, gospodar rata i vođa moćne Zhili klike, odlučio postaviti na mjesto Xu Shichanga, povezanog sa oslabljenom Duanovom Anhui klikom.</s><s>Li je na mjestu predsjednika pokušao ostvariti reforme, suzbiti gospodare rata i uspostaviti ustavni poredak, ali se brzo sukobio sa Cao Kunom.</s><s>Bojeći se za život, pobjegao je u Japan, a mjesto predsjednika privremeno preuzeo Caov suradnik Gao Lingwei.</s><s>Li se 1924. vratio u Tianjin gdje je umro.</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>|-</s>

<s>|-</s>

<s>Kineski političari
Predsjednici Republike Kine</s>

