Carlos Šakal
<s>Ilič Ramirez Sančez (12. oktobar 1949) je bivši militant, plaćenik, „profesionalni revolucionar“ i plejboj koji se trenutno nalazi na izdržavanju doživotne zatvorske kazne u Francuskoj.</s><s>Poznatiji je pod nadimkom Karlos (ratno ime) ili Šakal (novinski nadimak) ili Karlos Šakal.</s><s>Najpoznatiji po napadu na sedište OPEK-a 1975. godine, Ramirez je dugo godina bio najtraženiji međunarodni begunac.</s>

<s>Biografija 
Ramirez Sančez je rođen u Karakasu u Venecueli.</s><s>Njegov otac, marksistički advokat, dao mu je ime Ilič po Lenjinu.</s><s>Školovao se u lokalnoj školi, a 1959. godine pridružio se podmlatku nacionalne komunističke partije.</s><s>Pored svog maternjeg španskog jezika, govori arapski i ruski, kao i engleski i francuski jezik.</s><s>Posle razvoda roditelja 1966. godine majka je njega i njegovog brata odvela u London gde su nastavili školovanje u Staford Haus tutorskom koledžu u Kensingtonu.</s><s>1968. godine njihov otac je pokušao da upiše svoje sinove na Sorbonu ali se na kraju ipak odlučio za univerzitet Patrisa Lumumbe u Moskvi.</s><s>Ramirez je izbačen sa univerziteta 1970. god.</s>

<s>Pretpostavlja se da je posle izbacivanja sa univerziteta otišao u kamp za obuku gerilaca Nacionalnog fronta za oslobođenje Palestine u Amanu u Jordanu.</s><s>Tamo je i stekao nadimak Karlos.</s><s>Tvrdi da se borio zajedno sa NFOP protiv jordanske vojske kada je 1970. godine jordanska vlada pokrenula akciju da ih izbaci iz Jordana.</s><s>Posle Jordana se vratio u London gde je pohađao kurs u Londonskoj školi ekonomije i navodno je radio za NFOP.</s>

<s>Karolos je nadimak Šakal dobio od novinara kada je među njegovim stvarima nađen roman Frederika Forsajta „Dani šakala“.</s><s>Iako je knjiga zapravo pripadala drugoj osobi, nadimak je ostao.</s>

<s>Teroristička karijera 
Karlos je 1973. godine izveo svoju prvu akciju za NFOP kada je bezuspešno pokušao da ubije jevrejskog biznismena Jozefa Sifa.</s><s>Ova akcija trebalo je da bude osveta za ubistvo direktora pozorišta Muhameda Boudija u Parizu, za kojeg se pretpostavljalo da radi za NFOP, a kojeg je likvidirao Mosad.</s><s>Ramirez Sančez je takođe preuzeo odgovornost za neuspeli bombaški napad na prostorije Hapoalim banke u Londonu kao i tri napada automobilima bombama na redakcije francuskih novina koje je optužio da su proizraelske.</s><s>Takođe tvrdi da je on bacio granatu u pariski restoran kada je poginulo dvoje, a ranjeno tridesetoro gostiju.</s><s>Kasnije je učestvovao u dva neuspela raketna napada na avione kompanije El Al na aerodromu Orli u blizini Pariza, 13. i 17. januara 1975. god.</s>

<s>27. juna 1975. godine uhvaćen je i uspešno ispitan Karlosov čovek za vezu, nativni libanac, Mišel Mukarbal.</s><s>Kada su tri policajca pokušala da uhapse Karlosa u jednoj kući u Parizu, tokom zabave, Karlos je ubio dva policajca, pobegao sa lica mesta i uspeo da se preko Brisela prebaci u Bejrut.</s><s>Kasnije je otkriveno da je Mišel Mukarbal tajno radio za MOSAD.</s>

<s>U Bejrutu je karlos učestvovao u planiranju napada na sedište OPEK-a u Beču.</s><s>U decembru 1975. godine predvodio je tim od šest ljudi koji je upao na sastanak lidera OPEK-a i zarobio 60 talaca.</s><s>22. decembra teroristi su dobili avion kojim su, zajedno sa 42 taoca, odleteli u Alžir, gde je 30 talaca oslobođeno.</s><s>Zatim je DC-9 u kojem su se nalazili teroristi i preostali taoci odleteo za Libiju gde je pušten deo talaca.</s><s>Avion je zatim ponovo odleteo za Alžir gde su preostali taoci pušteni, a otmičarima je garantovan politički azil.</s><s>Karlos je uskoro napustio Alžir i preko Libije otišao u Aden gde je učestvovao na sastanku lidera NFOP na kojem je morao da objasni zašto nije pogubio dva visoka zvaničnika OPEK-a koji su bili među taocima, iranskog ministra za naftu Jamšida Amuzgara i ministra za naftu Saudijske Arabije.</s><s>Pretpostavlja se da je na ovom sastanku morao da položi račune i za deo novca od otkupa koji je proneverio.</s><s>Vođa NFOP, Vadi Hadad ga je izbacio iz organizacije.</s>

<s>U septembru 1976. godine.</s><s>Karlos je za kratko bio uhapšen u Jugoslaviji samo da bi ubrzo bio prebačen u Bagdad.</s><s>Kao trajno mesto svog boravka izabrao je Aden, gde je započeo formiranje svoje sopstvene terorističke grupe Organizacija Arapske oružane borbe sačinjenu od Sirijskih, Libanskih i Nemačkih pobunjenika.</s><s>Takođe je uspostavio kontakt sa Štazijem, Istočno Nemačkom obaveštajnom službom.</s><s>U jednom trenutku ga je čak angažovala i rumunska obaveštajna služba za likvidaciju rumunskih disidenata u Francuskoj i za uništenje prostorija Radija Slobodna Evropa u Minhenu.</s><s>Uz podršku Bagdadskog režima nakon Hadadove smrti, Karlos je ponovo ponudio svoje usluge NFOP.</s>

<s>Karlosova teroristička grupa je započela svoja dejstva tek 1982. godine i to neuspelim napadom na nukelarnu elektranu.</s><s>Kada su dva pripadnika grupe, uključujući i Karlosovu ženu Magdalenu Kop, uhapšeni u Parizu, grupa je u znak odmazde izvela više bombaških napada širom Francuske.</s><s>Tokom 1983. godine grupa je izvela bombaški napad na Francusku kuću u Minhenu i na dve kompozicije TGV voza.</s><s>Ovi napad doveli su do međunarodnog pritiska na evropske države koje su tolerisale Karlosove aktivnosti.</s><s>Krajem 1985. godine izbačen je iz Mađarske, a Irak, Libija i Kuba su mu uskratile pomoć sve dok utočište nije našao u Siriji.</s><s>Skrasio se u Damasku zajedno sa svojom suprugom i ćerkom Elbom Rozom.</s>

<s>Sirijska vlada prinudila je Karlosa da prestane sa terorističkim aktivnostima zbog čega nije više smatran za pretnju.</s><s>Uprkos tome iračka vlada mu se obratila 1990. godine zbog čega je u septembru 1991. god. prognan iz Sirije i privremeno se nastanio u Jordanu.</s><s>Bolja zaštita ponuđena mu je u Sudanu zbog čega se preselio u Kartum.</s>

<s>Hapšenje i suđenje 
Francuska i američka obaveštajna služba ponudile su povoljnu nagodbu sudanskim vlastima za izručenje Karlosa.</s><s>Ova nagodba je najverovatnije bila prihvaćena zato što su islamski fundamentalisti u Sudanu bili zgroženi Karlosom koji je nastavio da se ponaša kao plejboj.</s><s>14. avgusta 1994. godine predat je francuskim agentima koji su ga prebacili u Pariz.</s><s>U Parizu je optužen za ubistvo dva policajca kao i za ubistvo Mišela Mukarbala 1975. godine i prebačen je u zatvor La Sante de Pari gde je bio do početka suđenja.</s><s>Suđenje je počelo 12. decembra 1997. godine i trajalo je do 23. decembra kada je proglašen krivim i osuđen na doživotnu kaznu zatvora.</s>

<s>Poznato je da je iz zatvora imao povremene kontakte sa Venecuelanskim predsednikom Hugom Čavezom.</s><s>Čavez nije pokušao da demantuje ove tvrdnje pa je čak svoj kontakt sa Karlosom obznanio u svom televizijskom šou „Halo gospodine predsedniče“.</s>

<s>Tokom njegove karijere, za vreme Hladnog rata, zapadni izvori isticali su da je Karlos bio agent KGB-a ali su njegove veze sa sovjetskom obaveštajnom službom bile beznačajne.</s><s>Danas nema sumnje da Karlos nije učestvovao u Minhenskom masakru (napad na izraelske sportiste tokom Olimpijskih igara u Minhenu 1972. god.) kao ni u otmici leta francuske avio-kompanije Er Frans br. 193 1976. godine.</s><s>Neki od terorističkih napada pripisani su mu zbog toga što niko drugi nije preuzeo odgovornost za njih.</s><s>Dodatnu zabunu stvaraju i njegova hvalisanja o učestvovanju u nepostojećim terorističkim napadima ili napadima koje je izvela neka druga teroristička organizacija.</s>

<s>Juna 2003. godine.</s><s>Karlos je objavio zbirku svojih tekstova koje je napisao u zatvoru.</s><s>Knjiga pod nazivom „Revolucionarni islam" pokušava da objasni i opravda primenu nasilja u klasnim sukobima.</s><s>U ovoj knjizi Karlos je pružio podršku Osama bin Ladenu i njegovim napadima na SAD.</s>

<s>Karlos je od 2004. godine veren sa svojom advokatkinjom Izabelom Kotant-Pejr.</s>

<s>Teroristi
Biografije, Venezuela</s>

