Stevo Karapandža
<s>Stevo Karapandža (Gornja Trebinja, 27. 5. 1947), najpoznatiji jugoslavenski kuhar tj. šef kuhinje koji za vrijeme SFR Jugoslavije, sa Ivom Serdarom i Oliverom Mlakarom, vodio popularnu emisiju Radiotelevizije Zagreb (RTZ) "Male tajne velikih majstora kuhinje".</s>

<s>Biografija 
Stevo Karapandža je rođen 27. 5. 1947 godine u srpskoj porodici u Gornjoj Trebinji kod Karlovca.</s><s>Karapandže se spominju u Karlovcu još od 1717 godine.</s><s>Odrastao je u seoskoj gostioničarskoj porodici, djed mu je bio pekar, a otac je vodio gostionu, pa je kako sam kaže "sve presudno da postane kuhar bilo već u genima".</s><s>U porodici Karapandža pekarski zanat su još izučili Stevin stric i brat.</s><s>Srednju školu je pohađao u Opatiji.</s><s>Na početku karijere Stevo je radio u karlovačkom "Hotelu Korana", a potom u Hotelu u Selcima gdje je bio postavljen za mladog šefa kuhinje.</s><s>Obvezatni vojni rok u Jugoslavenskoj narodnoj armiji (JNA) je odslužio kao vodnik Jugoslavenske ratne mornarice (JRM).</s><s>Nakon dvije godine vojske, 1967 se zaposlio u luksuznom zagrebačkom "Hotelu Esplanade" gdje je radio do 1975 godine.</s><s>Cijeli njegov staž je bio vezan uz hotelsko poduzeće Esplanade, te osim rada u "Hotelu Esplanade" bio je i šef kuhinje "Hotela Intercontinental", koji je spadao u istu radnu organizaciju.</s><s>U "Hotelu Intercontinental" u Pariz je uspješno radio kao šef "saucier" (majstor za umake) kao dio izobrazbe za šefa kuhinje u budućem "Intercontinentalu" u Zagrebu.</s><s>Sa otvaranjem "Intercontinentala" u Zagrebu, Stevo je bio postavljen za šefa kuhinje istog i tu je ostao do 1980 godine.</s><s>Sa samo 24 godine postao je šef kuhinje u "Intercontinentalu".</s><s>1980 godine, Stevo je otišao u "Hotel Savoy" u London i tu je radio godinu dana.</s><s>Od 1981 do 1987 radio je kao "food i beverage manager" (voditelj za hanu i piće) u "Hotelu Esplanade" u Zagrebu.</s><s>Neko vrijeme je boravio u Beču i Budimpešti, pa čak i sedam dana u Beogradu jer je "Hotel Esplanade" imao dobre odnose s "Hotelom Metropol" i "Hotelom Jugoslavija" u Beogradu.</s><s>Negdje u to vrijeme je upisao i hotelijerski fakultet u Opatiji i diplomirao na makrobiotici Istre.</s><s>Od 1987 do 1989 bio je generalni direktora "Hotela Holiday Inn" u Zagrebu.</s><s>"Holiday Inn"-u je podigao popunjenost sa 23% na 70% , što je bio hvale vrijedan rezultat.</s><s>Stevo je upotrijebio svoje veze kako bi doveo goste u "Holliday Inn", a pod njegovim vodstvom je otvorena hotelska kockarnicu i novi restoran.</s><s>1991 godine, u jeku raspada SFR Jugoslavije, Stevo je zbog "delikta imena" dobio otkaz tj. zbor radnika "Holliday Inn"-a mu je izglasao nepovjerenje s bizarnim obrazloženjem da je prestrog.</s><s>Kasnije su mu mnogi radnici pisali da zapravo nisu znali za što glasaju.</s><s>Bez posla, nitko mu nije želio pomoći osim Zvonimira Šeparovića koji mu tada ponudio pomoć, a koju Stevo nije prihvatio.</s><s>Stevo nije niti pomišljao da bi moglo doći do rata u Jugoslaviji iako mu je na Kordunu nepoznati počinitelj zapalio vikendicu.</s><s>Sa porodicom je napustio Zagreb, koji bio pod uzbunama, u septembru-oktobru 1991 i otišao u Soave kraj Verone, Italija.</s><s>U to vrijeme je mislio da napušta Zagreb na mjesec dana, uvjeren da neće biti rata i da će se stanje smiriti.</s><s>Među gastarbajtere je krenuo s ušteđevinom od 3.000 DEM.</s><s>U Italiji je razmišljao o poslu u Japanu, gdje je boravio kao promotor jugoslavenske nacionalne kuhinje i bio vrlo uspješan, čekao je i glas od vlasnika ponajboljeg restorana u američkom Dallasu jugoslavenskog podrijetla, a imao je i neke izglede za posao u Izraelu.</s><s>No, dogodilo se da ga je prijatelj iz Ljubljane, trgovac umjetninama Lazar Vujić, posve slučajno upoznao s Reneom Stammbachom iz Međunarodne teniske federacije, koji mu je ponudio posao u svom restoranu u Švicarskoj.</s><s>Već mjesec dana nakon dolaska u Švicarsku dobio je sa suprugom radnu dozvolu, a poslije i državljanstvo.</s><s>Prve tri godine je radio u Stammbachovom restoranu u mjesto Zurzach u kantonu Aargau.</s><s>Bilo mu je teško jer je došao u njemački kanton, a od svih jezika najmanje je znao njemački.</s><s>Nakon toga Stevo se zaposlio u restoranu hotela u istom mjestu i to su mu bile najljepše godine glede struke.</s><s>Nakon dvije godine zaposlio se u meksičkom restoranu El Camino u Aarau, da bi potom dobio ponudu od bivšeg poslodavca Stammbacha za vođenje vlastitog restorana u Stammbachovoj kući u Ennetbadenu.</s><s>Od 1998, Stevo sa suprugom i djecom vodi vlastiti restoran "Sonne".</s>

<s>Stevo posjeduje hrvatski i švicarski pasoš tj. državljanstvo.</s><s>Svake godine dolazi na odmor u Hrvatsku, a u penziji planira sa suprugom živjeti u Lovranu gdje je izgradio kuću.</s>

<s>Male tajne velikih majstora kuhinje 
Stevo Karapandža je postao slavan tj. poznat široj jugoslavenskoj javnosti putem kulinarske emisije "Male tajne velikih majstora kuhinje" koji je prikazivala RTZ pod pokroviteljstvom Podravke i njezinog "brenda" Vegete.</s><s>Angel Miladinov je bio redatelj prvih desetak godina emisije, a drugih desetak godina redatelj je bio Saša Zalepugin.</s><s>U prvim godinama Stevo je vodio emisiju s Ivom Serdarom, a poslije s Oliverom Mlakarom.</s><s>Stevo tvrdi da su ga u Podravci izabrali da reklamira Vegetu jer je od 10 početnih kuhara koje su izabrali imao najčišće nokte, najbolje se izražavao, imao odličnu dikciju i bio vrlo pristojan.</s>

<s>Djela 
 Normativi o utrošku živežnih namirnica, Zagreb (1979)
 Moja lovačka kuhinja, Nakladni zavod Znanje, Zagreb (1983)
 Zagreb za stolom: što se jede - što se pije, Nakladni zavod Znanje, Zagreb (1984)
 Karapandža: moji najdraži recepti, Nakladni zavod Znanje, Zagreb (1985)
 Jesen, zima, Profil knjiga, Zagreb (2012)
 Kreativna kuhinja, Profil knjiga, Zagreb (2013)</s>

<s>Reference</s>

<s>Biografije, Karlovac
Srbi u Hrvatskoj
Jugoslavenski kuhari
Hrvatski kuhari</s>

