Ivan Karlović
<s>Ivan Karlović (lat. Johannes Torquatus comes Corbauie) (?, 1485. - Medvedgrad, 9. kolovoza 1531.), hrvatski velikaš, hrvatski ban, posljednji potomak obitelji krbavskih knezova Kurjakovića, jednog od ogranaka starohrvatskog plemena  Gusića.</s><s>U nekim, osobito inozemnim, izvorima Ivana Karlovića se naziva "Johannes Torquatus" (Ivan Torkvat), što upućuje na to da je, s obzirom na latinsko značenje te riječi, nosio ukrasni ovratnik ili lanac (lančić) oko vrata.</s>

<s>Biografija 
Ivan Karlović je bio sin Karla Kurjakovića († 1493.) i Doroteje (Dore) Frankapan.</s><s>Nakon očeve smrti naslijedio je naslov krbavskog kneza i obiteljske posjede u županijama Krbavi, Odorju, Hotuči, Lapcu i dijelu Like koje je nastojao očuvati od nasrtaja osmanskih snaga.</s><s>Ratovao je 1500. protiv Turaka kraj Gradca, a 1506. sudjelovao je na strani Maksimilijana I. u borbama protiv kralja Vladislava II.</s><s>Jagelovića.</s>

<s>Godine 1506. i 1511. privremeno je priznao tursku vlast uz plaćanje harača kako bi spasio svoje posjede od pustošenja.</s><s>Između 1509. i 1524. sklopio je s Mlečanima više kondotijerskih ugovora, prema kojima je imao braniti njihove posjede u Dalmaciji.</s><s>Bio je podban i kapetan Hrvatske i Dalmacije u razdoblju 1512.–1513. te je s banom Petrom Berislavićem sudjelovao u pobjedi nad Turcima kraj Dubice 1513. godine.</s><s>Sljedeće su godine Turci opustošili njegove posjede u Lici i Krbavi te se sukobio s njima u Bosni.</s>

<s>U prvom mandatu banovao je od 1521. do 1524. te od 1527. do 1531.</s><s>Istaknuo se kao organizator obrane hrvatskih zemalja i borac protiv Turaka, ali zbog nedovoljnih sredstava i kraljeve pomoći nije uspio spriječiti pad Knina i Skradina.</s><s>Godine 1524. odrekao se banske časti.</s>

<s>Sudjelovao je na Cetinskom Saboru, kojom prigodom je 1. siječnja 1527. godine Ferdinand Habsburški izabran za hrvatskog kralja.</s><s>Njegov pečat nalazi se na tada izdanoj Cetingradskoj povelji, među pečatima šest najviđenijih velikaša tadašnjeg Hrvatskog Kraljevstva u personalnoj uniji s Ugarskom.</s><s>Iste godine Turci su osvojili njegovu djedovinu (gradove Komić, Mrsinj, Obrovac, Ostrovicu i Udbinu).</s><s>U zamjenu je od kralja Ferdinanda I. dobio neke gradove u Hrvatskoj, među kojima Medvedgrad i Rakovec, a kupnjom je stekao Lukavec u Turopolju.</s>

<s>Godine 1527. zajedno s Franjom Batthyányem imenovan je hrvatskim banom te je 1528. uz pomoć austrijskih snaga porazio Turke kraj Belaja.</s><s>Nakon njegove smrti 1531. posjedi krbavskih knezova su, na osnovi baštinskog ugovora sklopljenim 1508. s Nikolom Zrinskim, suprugom Ivanove sestre Jelene, pripali Zrinskima.</s><s>Pokopan je u crkvi pavlinskoga samostana u zagrebačkim Remetama.</s>

<s>Zapamćen je u narodnoj predaji moliških i gradišćanskih Hrvata kao plemenit i dobar gopodar te bekompromisan borac protiv Turaka.</s><s>Tradicija zove još i danas nekoliko ruševnih gradova "Karlovića dvori" (Komić, Kozja Draga, Mazin), a i u narodnim pjesmama sačuvana je uspomena na bana Karlovića, a što uključuje i "Bolani Dojčin" u verziji Erlangenskog rukopisa gdje je naslovni junak po njemu dobio ime Ivan Karlović.</s>

<s>Vidi još 
 Popis hrvatskih banova</s>

<s>Bilješke</s>

<s>Vanjske veze 
 Ivan Karlović - Hrvatski biografski leksikon 
 Ivan Karlović - Hrvatska enciklopedija</s>

<s>Hrvatski banovi
Hrvatski vojskovođe
Hrvatsko plemstvo
Biografije, Lika</s>

