Ostava
<s>Ostava je skupina predmeta ukopanih odjednom u zemlju.</s>

<s>Postoje različita mišljenja o razlozima zakapanja predmeta u ostavama.</s><s>Ranije je prevladavalo mišljenje da su one kao imovina pojedinca bile zakopane u nemirnim vremenima i to je sigurno točno, na primjer za rimske i srednjovjekovne ostave novca.</s><s>U novije vrijeme se proširilo mišljenje da su dio ostava bile votivne tj. zavjetne, osobito one iz brončanog doba poput ostave Peklenica s raskošno profiliranim iglama velikih dimenzija, i ostave iz Gajine pećine kod Drežnika na Korani s golemom lučnom fibulom s antropomorfnim prikazom koji je inače vrlo rijedak u kasnobrončanodobnoj umjetnosti.</s><s>U prilog tog mišljenja ide i činjenica da je ostava u Gajinoj pećini pohranjena u pečinskom prostoru koji je bio prostor za žrtvovanje par excellance.</s><s>Iz ritualnih razloga vjerojatno su ukopane i neke druge ostave, na primjer, poznata ostava Lovas koja potječe iz srednjeg brončanoga doba.</s><s>Pitanje izvorne namjene pojedinih ostava stoga ovisi od slučaja do slučaja, osobito, primjerice, u brončano doba.</s>

<s>Bilješke</s>

<s>Literatura 
Vinski Gasparini 1983 - Ksenija Vinski Gasparini: Kultura polja sa žarama sa svojim grupama, u: Praistorija jugoslavenskih zemalja, IV, Sarajevo, 1983., str. 547.-646.</s><s>Majnarić Pandžić 1998 - Nives Majnarić Pandžić: Kasno brončano doba, u: Stojan Dimitrijević; Tihomila Težak–Gregl; Nives Majnarić-Pandžić: Prapovijest, Zagreb, 1998., str. 194.-219.</s>

<s>Arheologija</s>

