Ivan Krušala
<s>Ivan Krušala (Peloponez, druga polovica 17.st. - 1735.),, hrvatski pisac i diplomat iz Crne Gore, iz Perasta.</s>

<s>Životopis 
Rođen je na Peloponezu.</s>

<s>Kao dječak bio zarobljen u bitci s Turcima kod Mistre.</s><s>Doveden je u Perast gdje ga je posinio pomorski časnik Matija Krušala, rođak zapovjednika grada Krila Zmajevića (s čijim se sinom Matijom Matom poslije viđao u Rusiji po državnim poslovima).</s><s>U Perastu je bio pokršten, školovan na talijanskim učilištima (po Srećku Vuloviću u Rimu, a po samom Krušali u Padovi), a nakon kratkotrajne svećeničke službe u Perastu (na mjestu opata peraškog naslijedio ga je Antun Zambela), provodi pustolovni život, koji ga odvodi iz Mletaka preko Petrograda sve do Pekinga (uz postaje kao mongolski Daur, Saka u Tunguziji).</s><s>O svojim dugogodišnjim putovanjima na području Kine spjevao je samo 14 stihova jednog putopisnog soneta.</s>

<s>Dok je boravio u Mlecima, učio je talijanski jezik Savu Vladislavića, "grofa Raguzinskog ili Ilirskog", pustolova, trgovca i diplomata .</s>

<s>O Krušalinom životu i radu u Rusiji pisao Miloš Milošević.</s><s>Bio je diplomat četiri godine u Kini u službi ruske carice Katarine II, gdje je djelovao zajedno s grofom Vladislavićem, kojemu je bio tumač i tajnik.</s><s>Tom je prigodom isposlovan Kjahtinski ugovor, kojim su prvi put u povijesti sporazumno regulirane granice Rusije i Kine, a koje važe i danas.</s><s>Krušala je 1724. o tome napisao Sonet, koji je sačuvao Frano Visković, a na hrvatski preveo don Gracija Brajković.</s>

<s>Autor je možda najčudnijeg soneta s područja današnje Crne Gore, nepravilnog oblika (17  nesimetričnih dvanaesteraca i trinaesteraca), odnosno glavno djelo mu je Boj Peraški, o bitci od 15. svibnja 1654. kad su Peraštani velikim junaštvom odbili osmanske napadače.</s><s>Djelo je 335 trinaesteraca rimovanih u parovima i podijeljenih glavnom cezurom na dvije polovine sa osam odnosno pet slogova.</s><s>Za Krušalin rad može se reći da je u nekoj svsezi sa studentskom književnošću, iz koje je nastala tzv. makaronska poezija.</s>

<s>O svojim putovanjima od Petrograda do KIneskog zida napisao je iduće stihove.</s>

<s>Mraznim stazama do Moskve od Ingrije,
pa Vladimir, Murom, te Nisovu, Oku,
na kolima prijeđoh, i Volgu duboku,
gdje Čaremiš pogan jed u srcu krije.</s>

<s>Prijeđoh preko Vjatke k Permu, u ravnicu
rijeke Kame kojoj Sal izvore tvori,
te šumama kročih prema Rifej-gori
po vječnome snijegu kroz užas i tmicu.</s>

<s>Suhih nogu zatim Ob i Tobol prođoh,
i Jenisej, diku cijele Sibirije,
minuh pustu već Barabinsku nizinu.</s>

<s>Niz Imav u Saku u Tunguskoj dođoh,
kroz neplodan Daur, preko Mongolije,
desno od Koreje, stigoh i u Kinu</s>

<s>pred kojom se uzdizaše
drevni zid ko čudo - uzaludna stijena
spram divljih Tatara, ljubitelja plijena.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Hrvati u Crnoj Gori
Hrvatski pjesnici
Hrvatski pjesnici 17. stoljeća
Hrvatski pjesnici 18. stoljeća
Katolički svećenici
Katoličanstvo u Crnoj Gori
Biografije, Rusija
Diplomati
Authority control</s>

