Historija arheologije
<s>Arheologija je proučavanje ljudske aktivnosti u prošlosti analizom materijalne kulture i ekoloških podataka koje su ljudi ostavili.</s><s>Materijalni ostaci koji se proučavaju su artefakti, arhitektonski objekti i ekofakti.</s>

<s>Početak arheologije se vezuje za istoriju i ljude koje je interesovalo izučavanje prošlosti, poput kraljeva koji su hteli da veličaju svoje države.</s><s>Herodot je bio prvi naučnik koji je sistematski izučavao arheologiju.</s><s>Kasnije je u 16. i 17. veku došlo do uspona antikvarstva i antikvara koji su bili zainteresovani za prikupljanje eksponata.</s><s>Antikvarski pokret je prerastao u nacionalizam, jer su lične zbirke pretvorene u nacionalne muzeje.</s><s>Arheologija je evoluirala u mnogo sistematičniju disciplinu krajem 19. veka.</s>

<s>Početak 
Arheologija je započeta zbog zainteresovanosti ljudi za prošlost.</s><s>Kralja Nabonid (556-539 pre nove ere), poslednji kralj Novovavilonskog carstva je interesovala prošlost kako bi se povezao sa starom slavom.</s><s>On je započeo pokret ponovnog oživljavanja starih hramova.</s><s>Prvi naučnik koji se sistematski bavio prošlošću je bio Herodot.</s><s>On je bio u prvi zapadni naučnik koji je sistematski prikupljo artefakte i testirao njihovu tačnost.</s><s>Poznat je po svom setu od 9 knjiga nazvanom Istorija, u kom je napisao sve što je mogao da nauči o različitim regionima.</s><s>Čak je razmatrao uzroke i posledice grčko-persijskih ratova u delu.</s><s>Istraživao je i Nil i Delfi, međutim, naučnici su otkrili greške u njegovom radu i veruju da nije krstario južnim Nilom o kom je pisao.</s>

<s>Antikvari</s>

<s>Antikvari kasnije preuzimaju arheološko istraživanje.</s><s>Antikvari su studirali istoriju fokusirajući se na antičke artefakate i rukopise, kao i istorijska mesta.</s><s>Njihovi napori su usmereni na to da prikupe artefakte i kzlože ih u kabinete kurioziteta (poznate kao i kabinete čudesa).</s><s>Ptvi koraci u pravcu sistematizacije arheologije kao nauke su se desili tokom epohe Prosvetiteljstva u Evropi tokom 17. i 18.veka.</s>

<s>U Evropi se interesovanje za ostatke grčko-rimske civilizacije i ponovno otkrivanje klasične kulture uzdižu krajem srednjeg veka.</s><s>Flavio Biondo, italijanski renesanse humanista i istoričar je napisao sistematski vodič ruševina i topografiju antičkog Rima početkom 15. veka.</s><s>Zbog ovoga se smatra jednim od prvih pravih arheologa.</s><s>Putujući naučnik Kirnijak iz Ankone je putovao po celoj Grčkoj pišući svoje zaključke o starim zgradama i objektima.</s><s>Kirnijak je putovao po celom Istočnom Mediteranu beležići svoja arheološka otkrića u delu Komentari, koje je na kraju činilo 6 tomova.</s>

<s>Antikvari, uključujući Džona Lelanda i Vilijama Kemdena, su sprovodili istraživanja Engleskih provincija, crtajuće, beležići i opisivajući spomenike koje su videli.</s><s>Ovi ljudi su često bili sveštenici — mnogi vikari su beležili spomenike poput menhira u svojim parohijama.</s>

<s>Prelazak na nacionalizam 
Tokom 18. i 19. veka, arheologija je postala nacionalni poduhvat, jer su lični kabineti kurioziteta postajali prvi nacionalni muzeji.</s><s>Ljudi su se sada plaćali da idu i sakupljaju artefakte koji će se izlagati u njima.</s><s>Đovani Batista Belconi je jedan od ovih sakupljača.</s><s>Njega je unajmio Henri Salt, britanski konzul u Egiptu, da skupi egipatske artefakte koji će se izlagati u Engleskoj.</s>

<s>Prva iskopavanja</s>

<s>Jedan od prvih lokaliteta koje su arheolozi iskopavali je Stounhendž, ali su se iskopavali i drugi slični megaliti u Engleskoj.</s><s>Prvo poznato iskopavanja Stounhendža su sproveli Vilijam Harvi i Gilbert Nort početkom 17. veka.</s><s>Inigo Džons i vojvoda Bakingama su takođe iskopavali lokalitet nakon Harvija.</s><s>Džon Obri je bio pionir arheologije koji je zabeležio brojne megalite i druge spomenike na jugu Engleske, poput Ejvberija.</s><s>Obri je pokušao da zabeleži hronološki stil evolucije pisma, srednjevekovne arhitekture, kostima i oblika štitova.</s>

<s>Vilijam Stukli je još jedan antikvar koji je doprineo nastanku naučne arheologije početkom 18. veka.</s><s>Radio je na Ejvberiju i Stounhendžu i jedan je od prvih naučnika koji je pokušao da ih datira, tvrdeći da su ostaci pre-Rimske druidske religije.</s>

<s>Na jugu Evrope iskopavanja su se sporovodila u drevnim gradovima Pompeje i Herkulaneuma, koji su bili prekriveni pepelom zbog erupcije Vezuva 79. godine nove ere.</s><s>Iskopavanja Herkulanema su započeta 1738. godina, a Pompeje 1748. godine, pod pokroviteljstvom kralja Dveju sicilija, Karlosa III od Španije.</s>

<s>Johan Joahim Vinkelman je značajno uticao na istraživanje prošlosti preko materijalne kulture.</s><s>Vinkelman se može smatrati začetnikom naučne arheologije, jer je prvi primenio empirijske kategorije stilova na većoj i sistematičnijoj osnovi klasične (Grčke i Rimske) istorije umetnosti i arhitekture.</s><s>Njegov originalni pristup se zasnivao na detaljnim empirijskim istraživanjima artefakata.</s>

<s>U Americi je Tomas Džeferson, koga je možda inspirisalo iskustvo u Evropi, sproveo prva sistematska iskopavanja tumula američkih indijanaca na svom imanju u Virdžiniji 1784. godine.</s><s>Iako su Džefersonove metode istraživanja bile napredne za svoje vreme, danas su prilično zastarele.</s>

<s>Napoleonova vojska je vršila iskopavanja tokom njegove Egipatskog ekspedicije 1798-1801.</s><s>Ovo su bila i prva prekomorska arheološka iskopavanja.</s><s>Napoleon je sa sobom poveo naučnike, stručnjake u različitim oblastima kao što su biologija, hemija i lingvistika, kako bi se sprovodila istraga drevne civilizacije.</s><s>Rad Žana Fransoa Šampoliona, koji je pomoću Kamena iz Rozete dešifrovao egipatske hijeroglife, je bio ključ za nastanak egiptologije.</s>

<s>Međutim, do razvoja savremenih metoda otkopavanja, iskopavanja su vršila dosta štete, jer se nije obraćala pažlja na stratifikaciju i kontekst.</s><s>Na primer, Tomas Brus, 7. grof Elgina je 1803. godine skinuo Fidijev friz sa Partenona u Atini i doneo ga je u Britaniju.</s><s>Skulpture su se cenile samo zbog svojih estetskih kvaliteta, a ne sadržaja informacija o antičkoj grčkoj civilizaciji.</s>

<s>Tokom prve polovine 19. veka su vršene mnoge arheološke ekspedicije: Đovani Batista Belconi je sakupljao egipatske artefakte za Britanski muzej, Pol Emil Bota je iskopavao palatu Asirskog vladara Sargona II, Osten Henri Lajard je otkrio ostatke Vavilona, Nimruda i Asurbanipalovu biblioteku, a Robert Koldevaj i Karl Ričard Lepsius su iskopavali po Bliskom Istoku.</s><s>Međutim, metodologija ovih iskopavanja je i dalje bila jako malo razvijenija i iskopavalo se zbog prikupljanja artefakta i otkrivanja spomenika, a ne zbog prikupljanja podataka.</s>

<s>Razvoj metodologije arheologije</s>

<s>Jedno od glavnih dostignuća arheologije 19. veka je uvođenje stratigrafije.</s><s>Stratigrafija je počela kao geološka disciplina koju su koristili geolozi i paleontolozi poput Čarlsa Lejela, Vilijama Smita i Džejmsa Haton, ali su arheolozi uvideli da je i oni mogu koristiti.</s><s>Ona predstavlja ideju da različitii slojevi koji se nastavljaju jedan za drugim se mogu pratiti unazad u prošlost.</s><s>U arheologiji se prvi put koristi tokom iskopavanja praistorijskih i bronzano dobskih lokaliteta.</s><s>Za njeno uvođenje su najviše odgovorni Buše de Pert i Kristijan Tomsen, koji su krenuli da stavljaju artefakte koje pronalaze u hronološki redosled.</s>

<s>Drugi važan događaj je bila promena biblijske hronologije.</s><s>Pre toga, ljudi su verovali da je Zemlja mlada.</s><s>Džejms Ašer je koristio Stari zavet kako bi poređao sve događaje i ljude koji se pominju u njemu i time izračunao da je svet nastao u nedelju 23. oktobra 4004. godine pre nove ere.</s><s>Buše de Pert (1788-1868) je ovo osporio u svom delu Antiquités celtiques et antédiluviennes (1847), jer je izneo dokaze da su neki artefakti mnogo stariji od navodne starosti Zemlje.</s>

<s>Profesionalizacija</s>

<s>Još sredinom 19. veka se na arheologiju i dalje gledalo kao na amaterski poduhvat od strane naučnika.</s><s>Britanska imperija je omogućila brojnim takvim "amaterima" da otkrivaju i studiraju antikvitete drugih kultura.</s><s>Glavna figura u razvoju arheologije u strogu nauku je bio oficir i etnolog, Ogastus Pit Rivers.</s>

<s>On je 1880. godine započeo iskopavanja na zemljištu koje je nasledio i koje je sadržalo veliki broj arheološkog materijala iz rimskog i saksonskog perioda.</s><s>Iskopavao je na svom posedu tokom sedamnaest godina počev od sredine 1880-ih i sve do svoje smrti 1900. godine.</s><s>Njegov pristup je bio veoma metodičan po standardima tog vremena i on smatra se prvim naučnim arheologom.</s><s>Pod uticajem radova Čarlsa Darvina i Herberta Spensera je tipološki i hronološki sistematizovao artefakte.</s><s>Ovaj stil organizovanja artefakata evolucionim trendovima je bila revolucionarna inovacija u dizajnima muzeja i ima veliki značaj za precizno datiranje objekata.</s><s>Njegova najvažnija metodološka inovacija je njegovo insistiranje da se svi artefakti, a ne samo lepi i jedinstveni, prikupljaju i katalogiraju.</s><s>Ovaj fokus na stvari iz svakodnevnog života kao ključa za razumevanje prošlosti je ono što je odvojilo arheologiju kao nauku od lova na blago.</s>

<s>Vilijam Flinders Pitri je  još jedan naučnik koji se s pravom može nazvati ocem arheologije.</s><s>Pitri je vodio prvo naučno istraživanje Velike piramide u Egiptu 1880. godine.</s><s>Iznete su mnoge teorije o tome kako su piramide izgrađene od strane brojnih naučnika, poput Čarlsa Piaca Smita, ali ih je Pitriova analiza arhitekture Gize osporila.</s><s>Njegov rad i danas pruža osnovu za dalja istraživanja piramida.</s>

<s>Njegov mukotrpano beleženje i istraživanje artefakata u Egiptu i Palestini je uzrok mnogih ideja koje su osnove moderne arheologije.</s><s>Pitri je razvio sistem datiranje slojeva na osnovu keramike i keramičkih nalaza u njima, koji je napravio revoluciju u hronološkoj osnovi egiptologije.</s><s>On je i podučavao novu generaciju egiptologa u koju spada i Hauard Karter koji je otkrio grobnicu faraona Tutankamona iz 14. veka pre nove ere.</s>

<s>Prva stratigrafska iskopavanja koja su postigla široku popularnost kod publike su iskopavanja Hisarlika 1870-ih, na mestu drevne Troje, koja su izvodili mnogi arheolozi uključujući i Hajnriha Šlimana.</s>

<s>U međuvremenu, Artur Evans je na Kritu otkrio modernu civilizaciju koju je nazvao minojska dok je iskopavao Knosos.</s><s>Mnogi nalazi sa ovog lokaliteta su evidentirani i odneseni u Ašmolean muzej u Oksfordu u kom je radio Evans, gde su ih studirali klasični naučnici u pokušaju da rekonstruišu naselje.</s>

<s>Moderna metodologija</s>

<s>Sledeći veliki pionir u arheologiji je bio Mortimer Viler, čiji je visoko disciplinovan pristup radovima i sistematskom pregledu 1920-ih i 1930-ih godina unapredio arheološka iskopavanja.</s><s>Viler je razvio iskopavanje lokaliteta po kvadratnoj mreži, koji je usavršio njegov student Ketlin Kenjon.</s><s>Njihov metod iskopavanja se sastoji od postavljanja kvadratne mreže preko lokaliteta i iskopavanja po tim kvadratim sondama ostavljajući malo zemlje između.</s><s>Pogodnosti Viler-Kenjon metoda iskopavanja su to što on omogućava da se prati stratigrafija prilikom iskopavanja i što su iskopavanja pregledna.</s>

<s>Arheologija je sve više postajala profesionalna aktivnost u prvoj polovini 20. veka.</s><s>Iako je najveći deo iskopavanja činila radna snaga volontera, po pravilu je profesionalac morao da rukovodi.</s><s>Sada je postalo moguće da se studira arheologija kao predmet na univerzitetima, pa čak i u školama.</s><s>Do kraja 20. veka su skoro svi profesionalni arheolozi, barem u razvijenim zemljama, diplomirali arheologiju.</s>

<s>Nove tehnologije</s>

<s>Nesumnjivo najveća tehnološka inovacija u arheologiji 20. veka je uvođenje radiokarbonskog datiranja zasnovanog na teoriji Vilarda Libija iz 1949. godine.</s><s>Bez obzira na brojne nedostatke metode (u poređenju sa kasnijim metodama ona nije bila najtačnija; može da se koristi samo na organskoj materiji; može se koristiti samo na nalazima iz proteklih 10.000 godina), tehnika je proizvela pravu revoluciju u arheologiji.</s><s>Postalo je moguće da se po prvi put odredi dovoljno tačan datum nastanka ekofakta ili artefakta poput kostiju.</s><s>Metoda je u nekim slučajevima dovela do potpunog preispitavanja starih nalaza.</s>

<s>U arheologiji se vremenom pojavio niz drugih naučnih dostignuća.</s><s>Za terenski rad arheologa je najznačajnije uvođenje geofizikih istraživanja u arheologiju.</s><s>Ova istraživanja uključuju niz metoda daljinska detekcije, kao što su aerosnimanje i satelitsko snimanje.</s><s>Arheolozi koriste i Lidar u svojim istraživanjima.</s><s>Arheolozi koriste daljinsku detekciju da otkriju šta se nalazi pod zemljom.</s><s>Magnetometar i georadar se često koriste za detektovanje objekata pod zemljom pre iskopavanja.</s><s>Primena fizičkih nauka u arheologiji se naziva arheometrijom.</s>

<s>Arheolozi koriste i geografski informacioni sistem (GIS), sistem dizajniran za prikupljanje, skladištenje, obradu, analizu, upravljanje i vizuelizaciju svih vrsta geoprostornih podataka.</s>

<s>Otkriće mumije Eci 1991. godine je dovelo do nastanka nove grane arheologije.</s><s>Uz pomoć analize DNK naučnici su mogli da utvrde da Эci ne pripada ni jednoj poznatoj ljudskoj populaciji.</s><s>U narednim godinama je genetika pomogla da se izučava migracija čoveka tokom praistorije.</s>

<s>Vidi još 
 Filozofija arheologije
 Arheološka teorija</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura</s>

<s>Christenson, Andrew L., Tracing Archaeology's Past: The Historiography of Archaeology.</s><s>Southern Illinois Univ Press, 1989.</s><s>Kehoe, Alice Beck, The Land of Prehistory: A Critical History of American Archaeology.</s><s>London: Routledge, 1998.</s><s>Marchand, Suzanne L., Down from Olympus: Archaeology and Philhellenism in Germany, 1750—1970..</s><s>Princeton, NJ: Princeton Univ.</s><s>Press, 1996 (1st paperback ed.</s><s>2003).</s><s>Pai, Hyung Il, Constructing "Korean" Origins: A Critical Review of Archaeology, Historiography, and Racial Myth in Korean State-Formation Theories.</s><s>Cambridge: Harvard University Press, 2000.</s><s>Redman, Samuel J., Bone Rooms: From Scientific Racism to Human Prehistory in Museums.</s><s>Cambridge: Harvard University Press, 2016.</s><s>William H. Stiebing, Jr.</s><s>Uncovering the Past: A History of Archaeology.</s><s>Oxford: Oxford University Press, 1993.</s><s>Smith, Laurajane, Archaeological Theory and the Politics of Culture Heritage.</s><s>London: Routledge, 2004.</s><s>Trigger, Bruce, A History of Archaeological Thought.</s><s>Cambridge: Cambridge University Press, 1990.</s>

<s>Spoljašnje veze</s>

<s>Istorija arheologije serija na About.com</s>

<s>Arheologija</s>

