Polenska kijavica
<s>Polenska kijavica, polinoza poznata i pod nazivom senske groznica ili alergijski rinitis je bolest uzrokovana alergijskom reakcijom koja se karakteriše zapaljenjem sluzokože koja oblaže nos i grlo.</s>

<s>Epidemiologija 
U prvim decenija 21. veka došlo je do značajnog porasta učestalosti alergijskih bolesti na globalnom nivou.</s><s>Polinoze se javljaju u epidemijskim razmerama, i postaju sve veći svetski zdravstveni problem.</s><s>Na ovo svakako utiču i globalne klimatskie promene; proleće počinje ranije, pa su periodi cvetanja biljaka praćeni pojavom ogromnih količina alergena u vazduhu.</s><s>Automatski i tegobe alergičnih osoba traju duže i značajno ugrožavaju kvalitet njihovog života.</s>

<s>Koliko je ova bolest raširena pokazuje podatak da u svetu oko 500 miliona ljudi pati od polenske kojavice, od kojih je čak 40 odsto dece.</s><s>Kod dece ovo oboljenje predstavlja jedan od najčešćih hroničnih poremećaja, zbog čega je još u detinjstvu pravovremeno lečenje veoma važno.</s><s>Prema nalazima u nedavnoj studiji iz SAD, ukupna procenjena cena lečenja alergijom izazvane kojavice u 1994. bio je između 1,2 i 1,5 milijardi dolara.</s><s>Na ove troškove treba dodati i druge troškove (materijalne i nematerijalne) zbog; više od 6 miliona propuštenih radnih i 2 miliona propuštenih školskih dana, kao i 28 miliona propuštenih dana zbog smanjenih aktivnosti.</s><s>Ovi podaci su svakako zastareli, i danas su mnogo izraženiji zbog sve većih troškova za nabavku novih lekova i sve veće rasprostranjenosti bolesti.</s>

<s>Etiologija 
Nos je prvi u kontaktu sa alergenima iz vazduha jer predstavlja filter za sprečavanje prodora štetnih materija u disajne puteve.</s><s>Zato nos najčešće i ispoljava prve simptome alergijske bolesti.</s><s>U imunološkom procesu koji se zove senzibilizacija, imuni sistem pogrešno identifikuje najčešće bezopasne čestice odrešenih supstanci dospelih u nos, kao strano i štetno telo.</s><s>Imuni sistem tada počinje proizvodnju antitela protiv ovih tih čestica.</s><s>Pri prvom kontatu obično se ništa ne dešava, ali pri sledećem kontaktu sa tom supstancom, antitela je prepoznaju i pokreću imuni sistem za oslobađanje hemijskih supstanci u krvotok, među kojima je najznačajniji histamin.</s><s>Ove hemikalije u imunom sistemu izazvaju reakciju koja dovodi do znakova iritacije i simptoma polenska kijavice.</s><s>Naime delujući na krvne sudove, glatke mišiće i žlezde, histamin izaziva zapaljenje sluzokože nosa, što se manifestuje zapušenošću ili curenjem, kijanjem u seriji, i svrabom.</s><s>Obično ove simptome prati i svrab u grlu, očima, ušima, kao i suzenje i otok oko očiju, često sa izraženim podočnjacima.</s>

<s>Za razliku od prehlade polensku kijavicu ne izaziva virusna infekcija iako ima slične simptome.</s><s>Nju uglavnom izazivaju poleni trave, drveća ili korova, grinje, dlake kućnih ljubimaca kao i buđ iz spoljašnje sredine.</s><s>Primarno se javlja u proleće kada je u vazduhu visoka koncentracija polena.</s><s>Najčešći uzročnici 
Najčešći sezonski „okidači” za razvoj polenske kijavice su: 
 Poleni drveća, u proleće ili tokom leta 
 Poleni trava, koji se stvaraju uobičajeno u kasno proleće i leto 
 Polen ambrozije, s kraj leta i početkom jeseni 
 Spore koje stvaraju gljivica i buđ, tokom cele godine, što može biti izraženije za vreme toplog vremena.</s><s>Kada alergeni kod polenske kijavice prođu nosnu barijeru i spuste se u donje disajne puteve, oni mogu da izazovu zapaljenske reakciju, koja dovodi do težeg ili manje teškog napada astme.</s>

<s>Patogeneza 
Alergijski rinitis podrazumeva upalu sluzokože nosa, očiju, eustahijeve tuba, srednjeg uva, sinusa i ždrela.</s><s>Nos je uvek uključen u ovaj proces, dok su drugi organi pogođeni samo kod pojedinaca.</s><s>Zapaljenje sluzokože karakteriše se kompleksnim sadejstvom više inflamatornih medijatora, koji na kraju pokreću imunoglobulinom E (IgE) posredovane odgovore na proteine iz spoljašnje sredine.</s><s>Tendencija da razviju alergijska, ili IgE-posredovana, reakcije na spoljašnje alergene (proteine sposobne da prouzrokuju alergijsku reakciju) ima genetsku komponentu.</s><s>U podložnih osoba izloženost određenim stranim proteinima dovodi do alergijskih senzitizacije, koje se karakterišu proizvodnjom specifičnih IgE usmerenog protiv tih proteina.</s><s>Ovaj specifični IgE obavija površinu mastoidnih ćelija, koje su prisutne u nosnoj sluzokoži.</s><s>Kada se specifičan protein (npr specifično zrno polena) udahne u nos, ono se može vezati za IgE na mastoidnih ćelija, što dovodi do neposrednog i odloženog otpuštanjem većeg broja medijatora.</s>

<s>Faza reakcije
Posrednici koji se odmah oslobađaju u ranoj fazi ili fazi reakcije uključuju; histamin, triptazu, himaze kinina i heparin.</s><s>Mastoidne ćelije brzo sintetišu i druge posrednike, uključujući leukotrijen i prostaglandin D2. [10, 11, 12]  Ovi medijatori, preko različitih interakcija, na kraju dovode do simptoma rinoreje (nazalne kongestije, kijanje, svraba, crvenila, suzenja, oticanja, pritiska u uvu...).</s><s>Mukozne žlezde nosa su takođe nadražene , što dovodi do povećanja sekreta iz nosa.</s><s>Takođe javlja se i povećana vaskularna permeabilnost (propustljivost), sa eksudacijom plazme.</s><s>Promene prati i vazodilatacija krvnih sudova, koja dovodi do zapušenja nosa i porasta krvnog pritiska.</s><s>Zbog stimulacije senzornih nerva dolazi do kijanja i svraba u nosu.</s>

<s>Kako se svi ovi događaji mogu javiti unutar nekoliko minuta; ova reakcija označava se kao rana ili neposredna, faza reakcije.</s>

<s>Kasna faza
Tokom 4-8 časova, od kontakta sa alergenom, stvoreni posrednici kroz složen sled uzajamnih događaja, dovode do regrutovanja drugih upalnih ćelija u mukozi, poput neutrofila, eozinofila, limfocita i makrofaga.</s><s>Ovo rezultuje kontinuiranom inflamacijom, nazvanom odgovor kasnom fazom.</s><s>Simptomi odgovora u kasnoj fazi su slični onima iz rane faze, ali kijanje, svrab i zagušenja i proizvodnja mukusa su manje izražene ali i dalje imaju tendenciju da se javljaju.</s>

<s>Kasna faza može trajati satima ili danima, a sistemski uticaji, uključujući zamor, pospanost i malaksalosti, može nastati iz zapaljenskog odgovora.</s><s>Ovi simptomi često značajno utiču na kvalitet života bolesnika.</s>

<s>Faktori rizika 
Kao faktori rizika za pojavu ili pogoršanje bolesti navode se: 
 Osobe koje imaju druge vrste alergija ili npr. astmu 
 Osobe koje su nasledno predisponirane ka alergijama ili astmi 
 Osobe koje žive ili rade u okruženju u koje se stalno bolesnik izlaže alergenima.</s><s>Na veću koncentraciju polena utiče i toplo suvo i vetrovito vreme, a manja je kada je vreme vlažno i hladno.</s><s>Treba, međutim, naglasiti da je koncentracija polena najveća na visini od jednog metra, što znači da ga najviše udišu deca, pa se za njih može reći da su u povećanom riziku.</s>

<s>Klinička slika 
Bolest počinje naglo, a tegobe obično traju nekoliko nedelja.</s><s>Simptomi polenske kijavice koji se javljaju ubrzo nakon kontakta sa alergenom, amanifestuju se u vidu:
 svrab u nosu, parćen čestim kijanjem, 
 smanjen osećaj mirisa i ukusa,
 zapušen nos, 
 česta i obilana sekrecija iz nosa, kojanastaje zbog nadražajem sluzokože nosa,
 slivanje sekreta iz nosa u grlo, 
 crvenila i suzenja očiju, 
 čest osećaj težine u predelu sinusa, praćen glavoboljom i 
 ukoliko je došlo do težeg oblika zapaljenja sluzokože nosa, kao što je to slučaj kod hronične iritacije, može doći do krvavljenja iz nosa.</s><s>Ponekad se može javiti i povišena temperatura, praćena opštim lošim stanjem i umorom, što može da umanjiti radnu sposobnost ili otežati učenje kod dece.</s>

<s>Dijagnoza 
Dijagnoza alergijskog rinitisa primarno se postavlja na osnovu: anamneze, karakteristične kliničke slike i dijagnostičkih testova.</s>

<s>Dijagnostički testovi 
Od testova obavezan je kožni alergijski test, koji se po potrebi dopunjava drugim ispitivanjima kao što su bakteriološki i citološki (eozinofili) nalazi brisa nosa i ispljuvka, ukupni i specifični IgE i funkcija pluća.</s>

<s>Nespecifična nosna hiperreaktivnost je važna osobina alergijskog rinitisa, koja je definisana kao povećani nosni odgovor na normalne nadražaje rezultujući sa kijanjem, nosnom kongestijom i / ili sekrecijom.</s>

<s>Ređe se u rutinskoj dijagnostici rinitisa koriste provokativni testovi (uglavnom u istraživačke svrhe) kao što su merenje otpora prolazu vazduha kroz nos, maksimalni inspiratorni vršni protok kroz nos i nespecifični i specifični provokativni test alergenom na nosnu sluzokožu.</s>

<s>Terapija 
Glavni ciljevi terapije su smanjenje simptoma, poboljšanje kvaliteta života i sprečavanje komplikacija.</s><s>U tom cilju mogućnosti su sledeće:
Mere prevencije
Preventivne mere podrazumevaju sprečavanje kontakta obolelog sa inkrimisanim alergenom, ili odstranjivanjem alergena iz životne sredine ili uklanjanje obolelog iz te sredine.</s>

<s>Medikamentozna terapija
Ovaj vid lečenja podrazumeva kombinaciju lekova za svaku bolest pojedinačno.</s><s>On nije isti za svakog pacijenta, jer jedinstven pristup nije moguć zbog različitih stepena težine bolesti, predisponirajućih faktora, životne dobi bolesnika, dužine trajanja bolesti i drugih.</s>

<s>Imunoterapija
Imunoterapija se može primeniti u obliku specifične sublingvalno vakcinacije raznim vsrtama alergena.</s><s>Mnogobrojna istraživanja su pokazala da ponavljena davanja niskih koncentracija alergena, sličnih alergenima koji izazivaju polenski rinitis, dovodi do izlečenja obolelih, što je jedina kauzalna terapija alergijskih bolesti za sada.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Spoljašnje veze</s>

<s>Simptomi alergija
 Alergijske reakcije</s>

<s>Dermatologija
Imunologija</s>

