Hrvoje Šarinić
<s>Hrvoje Šarinić (Sušak, 17. veljače 1935. – Zagreb, 21. srpnja 2017.), hrvatski političar i građevinski inženjer.</s><s>Bio je predsjednik Vlade Republike Hrvatske i predstojnik ureda predsjednika Republike Hrvatske Franje Tuđmana.</s>

<s>Biografija 
Rođen je na Sušaku kod Rijeke od oca Marijana i majke Vile.</s><s>Šarinićev otac obogatio se između dva svjetska rata na obnovi Sušaka.</s><s>Bio je vlasnik kamenoloma zvanog Šarinića kafa, član Hrvatske seljačke strankea i gradonačelnik Sušaka, što ostaje i po dolasku Talijana.</s><s>Krajem Drugog svjetskog rata počinio je samoubojstvo.</s><s>Majka mu se kasnije udala za uglednog arhitektu Lea Babića koji je radi nje ostavio suprugu i troje maloljhetne djece.</s>

<s>Nakon završetka gimnazije, u Zagrebu je upisao Arhitektonsko-građevinsko-geodetski fakultet, smjer mostogradnja.</s><s>Po završetku studija zaposlio se se u zagrebačkom preduzeću Hidroprojekt, odakle je 1962. poslan na specijalizaciju u Francusku.</s><s>Umjesto tri mjeseca, koliko je planirao provesti u Francuskoj, ostao je 25 godina.</s><s>Prvi veliki posao bila mu je izgradnja nuklearne elektrane u Bordeauxu, koju je preuzeo 1971.</s><s>Tri godine kasnije, od 1974. do 1980. u Južnoafričkoj Republici, usprkos ekonomskim sankcijama protiv režima, vodio je izgradnju dviju nuklearnih elektrana u okolini Capetowna.</s><s>U međuvremenu je od 1980. do 1984. godine u Zagrebu, kao naturalizirani Francuz, predstavljao kompaniju koja će planirati izgradnju nuklearnih centrala, ali bez uspjeha.</s><s>Nakon toga, 1984. godine zaposlio se u Casablanci kao direktor najveće marokanske građevinske kompanije.</s><s>U 1987. godini, cijela obitelj Šarinić vratila se u Zagreb, nakon njegovog umirovljenja.</s>

<s>Bio je predsjednik Nadzornog odbora zagrebačke Industrija nafte (INA) od 1995. do 1999. godine.</s>

<s>Bio je oženjen Erikom s kojom je imao tri sina: Marija (poginuo u prometnoj nesreći), Marka i Andreja.</s><s>Govorio je i pisao francuski te talijanski i engleski jezik.</s>

<s>Politička karijera 
Krajem 1989. godine ušao je u politiku.</s><s>Bio je jedan od osnivača Hrvatske demokratske zajednice (HDZ) i bliski suradnik Franje Tuđmana.</s><s>Nakon pobjede HDZ-a na izborima 1990. godine surađivao je s Ivom Latinom, bivšim predsjednikom Predsjedništva SR Hrvatske, oko prijenosa vlasti i ustrojava kabinet predsjednika Republike Hrvatske po francuskom modelu.</s><s>U Kabinetu Predsjednika od 1992. do 1995. godine bio je u više navrata predstojnik ureda i član savjetodavnih odbora.</s>

<s>Poslije drugih parlamentarnih izbora 7. kolovoza 1992. godine dobio je od predsjednika Republike mandat za sastav hrvatske Vlade i na tom mjestu ostao do 3. travnja 1993. godine, kad ga je Tuđman odučio zamijeniti Nikicom Valentićem.</s><s>Novinari nisu pozdravljali njegove česte izjave na mjestu premijera kako tek sprovodi politiku Franje Tuđmana, a do izražaja je dolazilo i njegovo slabije poznavanje makroekonomske teorije i prakse.</s><s>Nakon skandala sa Dalmacijacementom, kada su ga mediji optužili za uzimanje provizije od talijanskog partnera, pretvorbe Slobodne Dalmacije, prijema Hrvatske u Međunarodni monetarni fond i izbora za Županijski dom 1993. godine (kada je HDZ izgubio u njegovoj rodnoj Primorsko-goranskoj županiji) podnio je ostavku na mjesto premijera.</s><s>Nokon toga postao je šef novoosnovanog Ureda za nacionalnu sigurnost (UNS) koji je vodio do 12. prosinca 1994. godine.</s>

<s>Obavljao je i poslove voditelja Komisije Republike Hrvatske za odnose s Unproforom tokom 1993. godine.</s><s>Bio je šef hrvatskog pregovaračkog tima za pregovore s Srbima iz Istočne Slavonije, Baranje i Zapadnog Srijema od 1995. godine i potpisnik je Erdutskog sporazuma.</s><s>Godine 1996. vratio se na mjesto predstojnika Ureda predsjednika Republike Hrvatske gdje je zamijenio Ivu Sanadera.</s>

<s>Godine 1998. gurnut je iz kruga bliskih Tuđmanovih saradnika kada je novi predstojnik Ureda predsjednika postao Ivica Kostović.</s><s>Nakon smrti Tuđmana i parlamentarnih izbora 2000. godine zajedno s Matom Granićem, Vesnom Škare-Ožbolt i Joškom Morićem izašao je iz HDZ-a i osnovao Demokratski centar.</s>

<s>Bibliografija 
 Svi moji tajni pregovori sa Slobodanom Miloševićem 1993-95, Zagreb, 1999.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Eksterni linkovi 
 Šarinić na hrvatskom portalu Indeks</s>

<s>Hrvatski političari
Premijeri Hrvatske
Biografije, Rijeka
Članovi Hrvatske demokratske zajednice</s>

