Bodljikava veprina
<s>Bodljikava veprina (oštrolisna veprina, kostrika, veprovina, ježevina, metlika; lat. Ruscus aculeatus) je vazdazeleni grm.</s><s>Stabljika joj je razgranata i nosi dvije vrste listova, a može narasti od 30 cm pa do jedan metar visine.</s><s>Lažni su listovi šiljati i bodljikavi, po čemu je dobila i naziv oštrolisna veprina, a s donje su im strane maleni pravi listovi.</s><s>Iz neuglednih cvjetova razvija se plod, otrovna boba crvene boje, kojim se hrane razne životinje.</s><s>Bodljikava veprina inače pripada sloju grmlja, a u Hrvatskoj je zaštićena biljka.</s><s>Mladi izdanci biljke jestivi su, no zbog zaštićenosti biljke mogu se sabirati samo u ekstremnim situacijama.</s><s>Preferira vapnenasto tlo.</s><s>Raste na mnogim nalazištima u kontinentalnom i primorskom području: Slavonija, Hrvatsko zagorje, Samoborsko gorje, Medvednica, Gorski kotar, Lika, Velebit, otoci Cres i Lošinj, te okolica Nina.</s>

<s>Ljekovitost</s>

<s>Najviše se koristi kod liječenja proširenih vena, te hemoroida (podzemni dijelovi biljke).</s><s>Smanjuje zatvor i zadržavanje vode, potiče cirkulaciju.</s><s>Ne smije se koristiti kod osoba sa visokim tlakom.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Dodatna literatura 
 Grlić, Lj.</s><s>Samoniklo jestivo bilje, Zagreb 1980.</s>

<s>Vanjski linkovi</s>

<s>Veprina</s>

