Émile Derlin Zinsou
<s>Émile Derlin Zinsou (Ouidah, 23. ožujka 1918. – Cotonou, 28. srpnja 2016.) bio je beninski liječnik, diplomat i političar, aktivan tokom perioda kada je zemlja bila znana kao Republika Dahomej.</s><s>Zinsou je od 1968. do 1969. godine bio prvi civilni predsjednik Dahomeja još otkako je vojska svrgnula Sourou-Migana Apithyja 1965. godine, ali je isto tako uklonjen nakon što je izgubio podršku vojske 1969. godine.</s>

<s>Rodio se 1918. godine, a nakon završene srednje škole odlazi u Dakar na studij medicine.</s><s>Po završetku studija, isprva radi kao liječnik u francuskoj vojsci, nakon čega otvara privatnu praksu i uključuje se u kolonijalnu politiku.</s><s>Bio je jedan od suosnivača prve političke stranke u tadašnjem Francuskom Dahomeju, a inicijalno je surađivao s Apithyjem, a kasnije i s Justinom Ahomadégbéom-Tomêtinom.</s><s>Bio je zastupnik u francuskoj Narodnoj skupštini i Senatu; tokom potonjeg mandata, formirao je blisko prijateljstvo s budućim senegalskim predsjednikom Léopoldom Sédarom Senghorom.</s>

<s>Nakon što je Dahomej stekao nezavisnost 1960. godine, Zinsou je postao veleposlanik u Francuskoj.</s><s>U administraciji Huberta Mage, Zinsou je od 1962. do iznenadne smjene 1963. godine bio ministar vanjskih poslova.</s><s>Na tu se poziciju ponovo vratio 1965. godine, kada ga je imenovao Christophe Soglo, ostavši do pada vojne vlade 1967. godine.</s><s>Nakon svrgavanja Sogloa, Zinsou je bio favorit vojske za civilnog predsjednika te je imenovan 17. srpnja 1968. godine, kao prvi civilni predsjednik nakon tri godine vojne vlasti.</s><s>Taj je izbor bio vrlo zanimljiv jer je Zinsou bio izraziti antimilitarist; za mandata je uveo mjere protiv krijumčarenja, protumjere za štrajkove i učinkovitiji sustav prikupljanja poreza.</s><s>Takva je politika uznemirila vojne krugove, koji su bili ljutiti na njegovu samostalnost u donošenju odluka, što je dovelo do toga da ga je 10. prosinca 1969. godine svrgnuo Maurice Kouandété, isti čovjek koji ga je godinu dana ranije i postavio na poziciju predsjednika.</s><s>U upadu vojske u predsjedničku palaču, dva njegova zaštitara su ubijena, a on je ranjen.</s><s>Na predsjedničkim izborima 1970. godine, Zinsou je dobio samo 3% ukupnih glasova te je odbio sudjelovati u radu Predsjedničkog vijeća te je otišao za Pariz.</s>

<s>Iz Francuske se oštro protivio vojnoj vlasti pukovnika Mathieua Kérékoua, koja je uspostavljena nakon puča 1972. godine, a koja će tri godine kasnije dovesti do nastanka NR Benin.</s><s>Nakon neuspješnog puča 1975. godine, kog je predvodio Janvier Assogba, Zinsou je optužen za sudioništvo te osuđen na smrt in absentia.</s><s>Novi pokušaj puča s ciljem svrgavanja Kérékoua dogodio se 1977. godine, a predvodio ga je francuski plaćenik Bob Denard.</s><s>U svojoj autobiografiji, Denard je napisao kako je Zinsou trebao biti novi čelnik Benina u slučaju uspješnog puča te da je čak sjedio i čekao vijesti u avionu pučista, spreman da se vrati u Benin; iako je Zinsou u više navrata demantirao ikakvu povezanost s neuspjelim pučem, Denardovu autobiografiju nije želio komentirati.</s>

<s>Nakon 17 godina egzila, Zinsou se 1990. godine vratio u Benin.</s><s>Iako više nije imao aktivnu ulogu u nacionalnoj politici, imao je značajan diplomatski utjecaj.</s><s>Tako je krajem 90-ih godina bio medijator u velikom kongoanskom sukobu, a 2000. godine je bio prisutan na potpisivanju sporazuma o osnivanju Afričke unije.</s><s>Preminuo je u svom domu u Cotonouu 2016. godine, u dobi od 98 godina.</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura</s>

<s>Beninski političari
Predsjednici Benina
Diplomati
Liječnici
Francuski političari</s>

