Franjo Mihalić
<s>Franjo Mihalić (Velika Ludina, 9. marta 1920 — Beograd, 14. februar 2015) je bio jugoslovenski atletičar i trener, specijalista za duge pruge, a najviše maraton.</s>

<s>Počeci bavljenja sportom 
Sportom se počeo baviti veoma rano.</s><s>Najpre je igrao fudbal u Zagrebu (Grafičar).</s><s>Nastavio je kao biciklista u zagrebačkom Olimpu.</s><s>Na biciklu je polomio ruke i noge, ali je sve to prebrodio svojom legendarnom upornošću.</s><s>Kad je ostavio biciklizam da bi se odao trčanju niko mu nije davao ozbiljne šanse.</s><s>Njegova sportska figura je odudarala od figura slavnih atleta.</s><s>Samo su poznavaoci njegovog karaktera, upornosti, marljivosti i snažne volje verovali su njegov uspeh.</s><s>Sve svoje nedostatke nadoknadio je snagom volje i uspeo je da se godinama održi u vrhu jugoslovenske i svetske atletike.</s>

<s>Atletikom je počeo da se bavi kao član HŠK Konkordija Zagreb 1941. godine.</s><s>Posle Drugog svetskog rata do 1947. je član zagrebačke Mladosti, kad prelazi u AK Partizan gde je ostao do kraja života trenirajući mlađe kategorije atletičara.</s>

<s>Atletska karijera 
Od početka je počeo da se bori sa štopericom i rekordima, u karijeri je oborio 22 rekorda, ne računajući najbolja vremena u maratonu, koja se nisu vodila kao rekordi.</s><s>Bio je rekorder tri puta na 5.000 m, 12 puta na 10.000 m, po jedanput na 15.000 m i 25.000 m, dva puta na 20.000 m i u trčanju na jedan sat.</s>

<s>Lični rekordi u olimpijskim disciplinama su mu 14:18,0 na 5.000 i 29:37,6 na 10.000 m i 2:21,23 u maratonu.</s><s>Pobeđivao je na maratonima u Tokiju, Moskvi, Bostonu i Atini, na Ponoćnoj trci u Sao Paolu, a 1951. pobedio je u Parizu na Krosu nacija, preteči svetskog prvenstva., Krosu Pet mlinova u italijanskom Lenjanu gde je pobeđivao tri puta...</s>

<s>Na evropskim prvenstvima najbolji plasman mu je 5. mesto 1954. na 10.000 m (29:59,6), a na Olimpijskim igrama učestvovao je tri puta.</s><s>Debitovao je 1952. u Helsinkiju 18. mestom na 10.000 m (30:53,2), u Melburnu 1956. osvojio je srebro u maratonu sa 2:26,32, a 1960. u Rimu u 39. godini bio je 12. u maratonu sa 2:21,52.</s>

<s>Najveći uspeh ostvario je na Olimpijskim igrama u Melburnu 1956. godine, kada je osvojio srebrnu medalju u maratonu rezultatom 2:26:32.</s>

<s>Godine 1957. je član reprezentacije Balkana u meču sa Skandinavijom.</s><s>Pobedio je u trci na 10.000 metara i maratonu.</s>

<s>Dobitnik je prve „Zlatne značke“ lista "Sport“ za najboljeg sportistu Jugoslavije 1957. godine a za sportistu godine, takođe je proglašavan i u anketama Sportskih novosti (1952, 1956. i 1957) i Politike (1956).</s>

<s>Završetak karijere 
Franjo Mihalić je radio kao nastavnik fizičke kulture u Vojnoj gimnaziji u Beogradu, a imao je i dugu i uspešnu karijeru i u veteranskoj konkurenciji, aktivan je bio kao trener trkača Partizana, atletski sudija i organizator atletskih takmičenja.</s>

<s>Zanimljivosti 
Poseban kuriozitet je da najbolji jugoslovenski maratonac svih vremena, srebrna medalja sa Olimpijskih igara u Melburnu, pobednik najvećih svetskih maratona, nikad nije bio prvak Jugoslavije u maratonu</s>

<s>Mihalić je učestvovao na 1075 zvaničnih takmičenja, prešavši na njima 166.250 kilometara.</s>

<s>Vidi još 
 Rekordi Srbije u atletici</s>

<s>Bibliografija 
 Trčanja na duge staze i maraton, Beograd 1968; 
 Ljudi, trčite kros, Beograd 1969; 
 Kakvu nam korist pruža trčanje krosa, Beograd 1970.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Literatura 
 Tekst Radivoja Markovića u Enciklopediji fizičke kuture JLZ Zagreb 1975.</s><s>Trideset godina 48—78 Atletskog Saveza Srbije, Beograd 1981.</s>

<s>Spoljašnje veze</s>

<s>Komemoracija Franje Mihalića: Oproštaj od legende i prijatelja („Večernje novosti“, 18. februar 2015)</s>

<s>Jugoslavenski atletičari
Jugoslavenski olimpijci
Atletičari Partizana
Maratonci
Atletičari na Olimpijskim igrama 1952.</s><s>Atletičari na Olimpijskim igrama 1956.</s><s>Atletičari na Olimpijskim igrama 1960.</s><s>Osvajači olimpijskih medalja u atletici
Sahranjeni u Aleji zaslužnih građana na Novom groblju u Beogradu</s>

