Olimpijski stadion u Berlinu
<s>Olympiastadion (Olimpijski stadion) je sportski stadion u Berlinu, Njemačka.</s><s>Dva su stadiona na ovoj lokaciji: sadašnji i onaj stari, koji je sagrađen za potrebe neodržanih Olimpijskih igara 1916.</s><s>Oba stadiona su dizajnirana od članova iste obitelji, prvi od oca Otta Marcha, drugi od sina Wernera Marcha.</s>

<s>Sadašnji Olympiastadion je sagrađen za Olimpijskih igara 1936. u južnom djelu Reichssportfelda (današnji Olympiapark Berlin).</s><s>Tijekom Drugog svjetskog rata, stadion se blago oštetio.</s><s>Nakon rata, vojna okupacija Ujedinjenog Kraljevstva je koristila Reichssportfeld kao svoj stožer, sve do 1994. godine.</s>

<s>Olimpijski stadion u Berlinu ima i dugačku povijest i tradiciju.</s><s>Povijesno, to je stadion berlinskog nogometnog kluba Hertha BSC Berlin.</s><s>Stadion se koristio i za 3 utakmice Svjetskog nogometnog prvenstva 1974.</s><s>Na njemu je održano 6 utakmica (uključujući i finale) Svjetskog nogometnog prvenstva 2006. i renoviran je zbog tog razloga.</s><s>Svake godine, na Olympiastadionu se održava finale DFB-Pokala.</s>

<s>Povijest</s>

<s>1916. - 1934.</s>

<s>U 1912. godini, tijekom Olimpijskih igara 1912., Međunarodni olimpijski odbor je odabrao grad Berlin kao domaćina sljedećih Olimpijskih igara.</s><s>U početku, stadion se trebao sagraditi u šumi Grunewald, zapadni Berlin i poslije je zbog toga stadion bio poznat i kao Grunewaldstadion.</s><s>Na kraju, odlučeno je da se stadion ne sagradi u Grunewald šumi, već su dali arhitektu Ottu Marchu da odredi lokaciju i sagradi stadion.</s><s>Odlučio je "pokopati" Erdstadion i tu sagraditi stadion sa kapacitetom od 40,000 sjedala, tada najveći stadion na svijetu.</s><s>Doduše, Olimpijske igre 1916. na kraju nisu bile održane zbog Prvog svjetskog rata.</s>

<s>1936.</s><s>U 1931. godini, Međunarodni olimpijski odbor je Berlinu dao domaćinstvo XI.</s><s>Olimpijskih igara 1936.</s><s>Njemačka vlada je odlučila renovirati stari Olympiastadion iz 1916., sa arhitektom Wernerom Marchom, sinom Otta Marcha.</s>

<s>Kada je 1933. godine njemačka Nacionalsocijalistička radnička stranka došla na vlast u Njemačkoj odlučili su iskoristiti Olimpijske igre za propagandne potrebe.</s><s>Hitler je naredio da se u šumi Grunewald sagradi veliki sportski kompleks imena "Reichssportfeld" sa potpuno novim Olympiastadionom.</s><s>Arhitekt Werner March je ostao kao glavni u projektu, zajedno sa svojim bratom Walterom Marchom.</s>

<s>Gradnja se odvijala od 1934. do 1936.</s><s>Kada je se završila gradnja Reichssportfelda, bio je dug 1.32 km2 i sadržavao je: Olympiastadion, Maifeld i Waldbühne amphitheater, napravljeni za razne vrste sportova kao nogomet, plivanje, hokej na travi, itd.</s>

<s>Werner March je sagradio novi Olympiastadion na mjestu starog Deutsches Stadiona, sa strukturom dubokom 12 metara pod zemljom.</s>

<s>Kapacitet novog Olympiastadiona je dosegao dao 110,000.</s><s>Također je sadržavao VIP ložu napravljenu za Adolfa Hitlera i njegove suradnike.</s><s>Tlocrt stadiona je simetrično dizajniran, a pokraj Maifelda, nalazio se "Marathontor" (maratonski luk) sa velikim spremištem napravljenim za olimpijski plamen.</s>

<s>1939. - 1945.</s>

<s>Olympiastadion je jedna od rijetkih građevina koja je "preživjela" Drugi svjetski rat, ostao je gotovo netaknut.</s><s>Jedini napad na njega je bio sa strojnicama.</s><s>Najpoznatija bitka oko Olympiastadiona je bila u travnju 1945. godine, kada je sovjetska armija htjela okupirati stadion.</s><s>Ovaj događaj je bio tjekom posljednje bitke Drugog svjetskog rata.</s>

<s>Jedini dio Reichssportfelda je toranj Glockenturm na kojem se nalazilo zvono.</s><s>Treći Reich ga je koristio kao spremnik i arhivu, npr. filmova. sovjetske snage su slučajno pogodile toranj, a toranj je popravljen.</s>

<s>U 1947. godini, Britanski inžinjeri su srušili toranj, ali su ga rekonstruirali u 1962. godini.</s><s>Olimpijsko zvono, koje je preživjelo sovjetski napad, ostao je na tornju.</s><s>Na dan napada, pao je 77 metara i napukao.</s><s>1956., zvono je spašeno i koristilo se kao meta za vježbe protutenkovskog streljiva.</s><s>Napuklo zvono je ostalo čitavo i danas.</s>

<s>1945. - 1994.</s>

<s>Poslije rata, stari Reichssportfeld je korišten kao glavni stožer vojne okupacije Ujedinjenog Kraljevstva.</s>

<s>Britanske snage su zasjele u sjeverne građevine koje su sagradili Marchovi potomci, kad ih je Treći Reich koristio za zgrade službenih sportskih organizacija.</s><s>Uskoro, okupator je počeo pažljivu rekonstrukciju glavnih građevina.</s><s>Od tata svake godine, sve do 1994., britanske snage su održavale proslave "Dana nezavisnosti"u Maifeldu sa stotinama tisuća gledatelja iz Berlina i ostalih gradova.</s><s>Tijekom 60-ih godina prošlog stoljeća, američka vojska i srednjoškolske nogometne momčadi su predstavljale američki nogomet građanima Berlina u prijateljskim utakmicama.</s>

<s>Tijekom tih godina Bundesligaške utakmica su igrane na Olympiastadionu, kao stadion berlinske Herthe. u Maifeldu, igran je i nogomet, ragbi, te polo.</s><s>Na ljeto, Waldbühne je nastavio ugošćavati koncerte europske klasične glazbe, kao i prikazivanje filmova.</s><s>Kazalište je također upotrebljavano i za boksaške utakmice.</s>

<s>Restauracija "Glockenturma" je trajala od 1960. do 1962., opet sa arhitektom Wernerom Marchom, koristili su originalne tlocrte.</s><s>Novi toranj je postao važna turistička destinacija, sa nje se mogla vidjeti panorama Berlin, Spandaua, Havel Valleya, Potsdama, Nauena, i Hennigsdorfa.</s>

<s>1994. - 2005.</s>

<s>U 1998., građani Berlina su raspravljali o sudbini Olympiastadiona i baštini koju on predstavlja za Njemačku.</s>

<s>Jedni su htjeli srušiti stadion i sagraditi novi ispačetka, dok su drugi htjeli da se ostane mrviti i sam rušiti, slično kao rimski Kolosej.</s>

<s>Na kraju je odlučeno renovirati stadion.</s><s>Nakon te odluke, FIFA ga je odabrala kao jedan od stadina domaćina Svjetskog prvenstva 2006.</s><s>Grad Berlin je unajmio konzorcij koji se stastojao od tvrtki WALTER BAU-AG i DYWIDAG koje su dobile 45 milijuna €.</s><s>Konzorcij je bio zadužen za gradnju stadiona zajedno sa Herthom BSC i berlinskom vladom.</s>

<s>3. srpnja 2000., renovacija je započela sa ceremonijom, koju su predsjedali njemački kancelar Gerhard Schröder, Eberhard Diepgen (gradolnačelnik Berlina), Franz Beckenbauer i Prof. Dr. Ignaz Walter.</s>

<s>Renovacija</s>

<s>Svečano otvaranje najnovijeg Olimpijskog stadiona je održana 31. srpnja i 1. kolovoza 2004.</s><s>Taj dan, u subotu, počela je proslava sa nastupima Pinka, Nenaa (99 Luftballons) i Daniela Barenboima.</s><s>Proslava je trajala cijelu noć.</s>

<s>Drugi dan, odigrana je prijateljska utakmica između različitih kategorija kluba Hertha BSC i ostalih momčadi.</s><s>8. rujna 2004., Brazil je igrao protiv Njemačke.</s>

<s>Novi Olympiastadion je imao kapacitet od 76,000 sjedala, to je drugi najveći stadion u Njemačkoj nakon Dortmundskog Signal Iduna Parka, prije zvanog Westfalenstadion.</s>

<s>Krov stadiona je dosegao 68 metara iznad sjedala, a napravljen je od transparentnih ploča koje propuštaju sunčevu svjetlost.</s><s>Zapadni dio (na Maratonskom luku) je otvoren da se vidi "Glockenturm".</s>

<s>Olympiastadion je opremljen sa najnovijom svjetlosnom i zvučnom tehnologijom.</s><s>Sadrži i 113 VIP loža, grupu restorana i dvije podzemne garaže u koje mogu stati i do 630 automobila.</s>

<s>Ukupni trošak renoviranja i proširenja stadiona je bio 242 milijuna €.</s>

<s>Poznati događaji</s>

<s>Olimpijske igre 1936.</s>

<s>1. kolovoza 1936., Olimpijske igre su svečano otvorene od nacističkog diktatora, Adolfa Hitlera, a olimpijski plamen je nosio atletičar Fritz Schilgen.</s>

<s>Dok je olimpijski plamen prvi put upotrebljen u Amsterdamu 1928., tako je i u Berlinu 1936. prvi put upotrebljeno prenošenje olimpijske baklje iz grčke Olimpije.</s><s>Pređeno je šest granica sa maratonskim putovanjem od 3000 km do Berlina, prolazeći kroz Grčku, Bugarsku, Jugoslaviju, Mađarsku, Čehoslovačku, Austriju i Njemačku.</s><s>Ideja o nošenju olimpijske baklje je bila od čuvenog političara Carla Diema, koji je bio politički savjetnik nacističkom ministru Josefu Goebbelsu, specijaliziranom za Olimpijska pitanja.</s>

<s>Ukupno je prodano četiri milijuna karata za sva sportska događanja na na Olimpijskim igrama 1936. u Berlinu.</s><s>Ove su igre također bile prve olimpijske igre sa TV prijenosom (25 velikih ekrana je bilo rasuto po cijelom Berlinu) i radio prijenosom u 28 jezika (sa 20 radio kombija i 300 mikrofona).</s>

<s>Uz ostala sportska događanja na igrama, najupamćeniji događaj je bio nastup afroameričkog atletičara Jessea Owensa, koji je predstavljao Sjedinjene Američke Države.</s><s>Owens je osvojio zlatnu medalju u 4 kategorije: 100 metara, 200 metara, skok u vis i 4 x 100 metara štafeta.</s>

<s>Olimpijske igre 1936. održane u Olympiastadionu su ovjekovječene u filmu Olympia (1938.) redateljice Leni Riefenstahl.</s>

<s>Svjetsko prvenstvo u nogometu 1974.</s><s>Nekoliko utakmica skupine A (Zapadna Njemačka, Čile, Istočna Njemačka i Australija) Svjetskog nogometnog prvenstva 1974. je igrano na Olympiastadionu.</s><s>Treća utakmica, Australija - Čile, je igrana na jakoj kiši.</s><s>Domaćin, Zapadna Njemačka, je osvojila prvenstvo.</s>

<s>Svjetsko prvenstvo u nogometu 2006.</s><s>Olympiastadion je odabran za jedne od stadiona Svjetskog prvenstva u nogometu 2006. i odabran je kao stadion za finale, koje je igrano točno 70 godina od Olimpijskih igara 1936.</s><s>Osim finala, na stadionu je se održavala po jedna utakmica skupina F, B, A i H, te utakmica četvrtfinala.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Fudbalski stadioni u Njemačkoj
Građevine u Berlinu
Sport u Berlinu
Berlin</s>

