Kolë Jakova
<s>Kolë Jakova (15. decembar 1916 – 16. oktobar 2002) bio je sudionik Narodnooslobodilačke borbe Albanije i albanski dramaturg, koji je uglavnom stvarao u razdoblju socijalističkog realizma.</s>

<s>Život i djelo
Rođen je u 1916. godine u Skadru, koji je tada pripadao Osmanskom Carstvu.</s><s>U tom je gradu završio osnovnu i srednju školu, nastavljajući studij u franjevačkoj školi, a kasnije i u gimnaziji.</s><s>Godine 1935. imenovan je učiteljem u Vau i Dejësu.</s><s>Sudjelovao je u ratu za oslobađanje od fašizma.</s><s>Nakon završetka rata radio je u Ministarstvu kulture i imenovan je ravnateljem Narodnog kazališta u Tirani i članom Albanskog udruženja književnika i umjetnika Albanije.</s><s>Iste godine objavio je svoju prvu pjesmu u časopisu Cirko.</s><s>Tijekom rata napisao je zbirke pjesama Zvuk triju junaka Skadra i Partizanski orao, i obje su kasnije uglazbljene.</s><s>Nakon što mu je supruga umrla, u dobi od 88 godina odlučio je napustiti svoj dom i preseliti se u rehabilitacijski centar.</s>

<s>Pisao je uglavnom o oružanoj borbi u Drugom svjetskom ratu i o poslijeratnoj izgradnji.</s><s>Jedna epizoda partizanske borbe opisana je u poemi Heroji Viga (, 1953).</s><s>Drama Naša zemlja (, 1954) odlikuje se uvjerljivošću i realistički prikazanim likovima u revoluciji, s posebno oživljenim likom jednostavne gorštakinje.</s><s>Šipkovi cvjetovi (, 1957) govore o otporu novoj vlasti te prvim koracima u emancipaciji žene; Veliki potop (, 1976) slika je brodoloma staroga svijeta što ga simbolički guta brana, a novi se javlja u selu u koje se ponovno vraćaju njegovi stanovnici.</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura</s>

<s>Albanski pisci</s>

