Adrenalna kriza
<s>Adrenalna kriza je retka ali potencijalno fatalna endokrinopatija i urgentno stanje nastalo usled naglog i velikog smanjenja ili potpunog prestanka lučenja hormona kore nadbubrega koje neposredno ugrozava život bolesnika.</s><s>Stanje je teško dijagnostikovati zbog nespecifičnih simptoma.</s><s>Epidemiološke studije pokazuju da se u 4 5% slučajeva adrenalna insuficijencija otkrije tek u fazi akutne adrenalne krize.</s><s>Hipotenzija refraktorna na primenu vazopresora i intravensku nadoknadu tečnosti, u prisustvu neobjašnjive hiponatriemije i hiperkalijemije je uvek suspektna na potencijalnu insuficijenciju kore nadbubrežnih žlezda.</s><s>Do polovine 20. veka, sve do pojave sintetskih kortikosteroida, primarna adrenalna insuficijencija se uvek fatalno završavala — adrenalnom krizom.</s><s>Sintezom kortikosteroida stvorili su se uslovi da se primarna adrenalna insuficijencija pretvori u hroničnu bolest koja se može regulisati supstitucionom terapijom.</s><s>Opasnost od letalnog ishoda adrenalne krize uvek postoji, što od lekara urgentne medicine zahteva ogromnu odgovornost.</s>

<s>Nazivi 
Akutna insuficijencija kore nadbubrežnih žlezda · Adisonova kriza · Adrenalna kriza</s>

<s>Anatomija i fiziologija steroidnih hormona</s>

<s>Kora nadbubrežne žlezde
Koru nadbubrežnih žlezda anatomski čine tri zone: zona glomerulosa, zona fasciculata, i zona reticularis.</s><s>Sa stanovišta funkcionalnosti koru nadbubržne žlezde čine dve funkcionalne celine, 
 spoljašnji deo – zona glomerulosa, koja je odgovorna za sekreciju mineralokortikoida (aldosteron) 
 unutrašnji deo — koju čine zona fasciculata i zona reticularis, koje su odgovorne za sekreciju glukokortikoida (kortizol, kortikosteron) kao i za sekreciju seksualnih steroida (androstenedion, DHEA, progesteron, estrogeni).</s>

<s>Svi steroidni hormoni kore nadbubrega dele se u tri velike grupe prema njihovom predominantnom efektu.</s><s>To su glukokorikoidi, mineralokortikoidi i androgeni.</s>

<s>Sekrecija glukokortikoida i androgenih steroida kore nadbubrežnih žlezda je pod kontrolom osovine hipotalamus-hipofiza-nadbubrežna žlezda i ostvaruje se posredstvom kortikotropin realising faktor (skraćeno CRF) hipotalamusa i adrenokortikotropni hormon (skraćeno ACTH) prednjeg režnja hipofize.</s>

<s>Sekrecija mineralokortikoida zavisna je od elektrolitnog sastava plazme i aktivnosti sistema renin-angiotenzin a samo manjim delom je ACTH zavisna.</s>

<s>Sekrecija glukokortikoida pokazuje cirkadijalni ritam sa najvišim nivoom u ranim jutarnjim časovima (06—08 h) .</s><s>Dnevno se sintetiše i oslobađa 15–30 mg kortizola i oko 0,15 mg aldosterona.</s><s>Fizički i emocionalni stres, trauma, infekcija, mogu da udesetostruče produkciju kortizola što ovom hormonu donosi epitet „hormon stresa”.</s><s>Prekursor za sintezu svih steroidnih hormona kore nadbubrega jeste holesterol.</s>

<s>Mineralokortikoidi učestvuju u regulisanju volumena ekstracelularne tečnosti, održavanju elektrolitnog balansa.</s><s>Aldosteron stimuliše resorpciju natrijuma u distalnom tubulu i sabirnim kanalićima bubrega a time i retenciju vode.</s><s>Povećava ekskreciju kalijuma i jona vodonika.</s><s>Ovo delovanje ispoljava i u znojnim i pljuvačnim žlezdama i crevnom epitelu.</s>

<s>Glukokortikoidi regulišu metabilzam ugljenih hidrata, masti i protina.</s><s>Na metabolizam ugljenih hidrata deluju pospešujući glukoneogenezu.</s><s>Stimulišu sintezu proteina u jetri, mobilišu aminokiseline za proces glukoneogeneze u jetri.</s><s>Povećavaju katabolizam mišićnog tkiva i kosti.</s><s>Stimulišu oslobađanje masnih kiselina.</s><s>Pojačana glukoneogeneza i smanjen utrošak glukoze u ćelijama dovode do porasta glikemije.</s><s>Održavaju senzibilnost kardiovaskularnog sistema prema dejstvu cirkulišućih kateholamina.</s><s>Ispoljavaju antiinlamatorno, antialergijsko i imunosupresivno delovanje.</s><s>Preko 95 % dejstva glukokortikoida ostvaruje kortizol.</s>

<s>Androgeni steroidi (androstenedion, DHEA) u perifernim tkivima se konvertuju u testosteron.</s><s>Imaju androgenu i anaboličku aktivnost.</s><s>Enzimskom transformacijom nastaju i male količine estrogena i progesterona.</s><s>Kora nadbubrega je u menopauzi glavni izvor endogenih estrogena.</s>

<s>Etiopatogeneza 
Adrenalna kriza, je urgentno stanje nastalo usled naglog i velikog smanjenja ili potpunog prestanka lučenja hormona kore nadbubrega koje neposredno ugrozava život bolesnika, ili primarna adrenalna insuficijencija (Adisonova bolest), nastale kao posledica oboljenja samih nadbubrežnih žlezda.</s>

<s>Karakteriše se niskim vrednostima kortizola uz visoke vrednosti ACTH.</s><s>Sekundarna adrenalna insuficijencija je znatno češća i posledica je oštećenja hipotalamusa ili hipofize, pri čemu je nadbubrežna žlezda očuvana.</s><s>Postoji smanjena produkcija kortizola uz smanjenu prudukciju ACTH adenohipofize ili CRH hipotalamusa</s>

<s>Klinička slika 
Klinička slika insuficijencije kore nadbubrega je posledica je nedostatka mineralokortikoida, glukokortikoida i androgena.</s><s>Odlikuje je veliki broj relativno nespecifičnih simptoma, posebno na početku bolesti.</s><s>Simptomi bolesti se javljaju postepeno i podmuklo, i mogu ostati dugo neprimećeni.</s><s>Najčešći simptomi su:
 osećaj umora, 
 mišićna slabost, bol u zglobovima i mišićima,
 groznica, 
 gubitak telesne težine, 
 anksioznost, 
 mučnina, povraćanje, proliv, 
 glavobolja, vrtoglavica, 
 znojenje, 
 promene u raspoloženju, 
 povećana potreba za unošenjem slane hrane zbog gubitka natrijuma putem mokrtaće. 
 ortostatska (posturalna) hipotenzija. 
 hiperpigmentacija kože i bukalne sluznice prisutna je kod primarne adrenalne insuficijencije praćene visokim vrednostima ACTH,
 smanjena pubična i pazušna maljavost kao i smanjenje libida, posledica su deficijencije androgena kore nadbubrega.</s><s>I dok kod Adisonove bolesti postoje simptomi koje se razvijaju mesecima i godinama, kod adrenalne krize simptomi i znaci razvijaju se veoma brzo, naglo.</s>

<s>Dijagnoza 
Dijagnoza adrenalne krize se postavlja na osnovu:
 Kliničke slike 
 Objektivnog pregleda 
 Laboratorijskih nalaza — u kojima postoji: hipoglikemija, hiponatriemija, hiperkalijemija, hiperkalcemija, povišena urea, metabolička acidoza, limfocitoza, eozinofilija.</s><s>Određivanje hormona — koje je u drugom planu</s>

<s>Terapija 
Ovo urgentno stanje zahteva hitno lečenje u jedinicama intenzivne nege.</s><s>Lečenje podrazumeva nadoknadu manjka hormona i što pre normalizaciju volemije.</s><s>U tom cilju primenjuju se:
 brzodelujući preparati hormona kore nadbubrega 
 infuzije izotoničnih rastvora natrijum hlorida i glukoze,
 antibiotici 
 vazopresori, po potrebi.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Literatura 
 Pang S. Congenital adrenal hyperplasia.</s><s>Endocrinol Metab Clin North Am.</s><s>1997 Dec. 26(4):853-91.</s><s>Perry R, Kecha O, Paquette J, et al. Primary adrenal insufficiency in children: twenty years experience at the Sainte-Justine Hospital, Montreal.</s><s>J Clin Endocrinol Metab.</s><s>2005 Jun. 90(6):3243-50.</s>

<s>Endokrine bolesti
Urgentna stanja u medicini</s>

