Dom Armije u Sarajevu
<s>Dom Armije (Dom Vojske Federacije, Oficirska kasina) u Sarajevu je sagrađen 1881. godine.</s><s>Prvobitno objekat je sagrađen kao oficirski kasino.</s><s>Za vrijeme Jugoslavije nosio je naziv Dom JNA.</s>

<s>Podignut je na neizgrađenom prostoru na kome je bilo manje groblje.</s><s>Još 1870. godine ta površina je otkupljena od austrougarskog generalnog konzulata za gradnju katoličke crkve, ali po naređenju poglavara vojvode Württenberga, 1880. počinje izgradnja oficirskog kasina, dovršenog i svečano otvorenog već naredne godine.</s><s>To je bilo središte društvenog života grada Sarajeva sve do kasnije izgradnje Društvenog doma.</s><s>Ovdje su se održavale izložbe, javna predavanja, a prvi koncert vojničke muzike održan je već 1881. godine.</s><s>Štampa ovo navodi kao prvorazredan kulturni događaj Sarajeva, kome su prisustvovali Njihove Preuzvišenosti podmaršali baron Dahlen i Stransky i drugi vrhunski činovnici, potom daje informaciju o izvedenim djelima Mendelsohna, Bethovena, Mozarta, Schuberta, Delibesa i Halevya.</s><s>Uskoro je održan i drugi koncert na kome su nastupili solisti na klaviru i violini uz pratnju orkestra, a potom su filharmonijski i drugi koncerti uvedeni kao redovni, što se do novijeg vremena održalo kao tradicija u istom objektu i istoj sali.</s><s>Zanimljivo je i to da je nekoliko godina orkestrom 50. pješačke pukovnije dirigovao vojni kapelnik Franz Lehar, vrlo vjerovatno otac čuvenog kompozitora Franza Lehara (1870.-1948.), neko vrijeme građanina Sarajeva.</s>

<s>Nacionalni spomenik 
Zgrada Doma Armije je nacionalni spomenik BiH.</s><s>Ovu odluku Komisija  je donijela na sjednici održanoj od 14.  do 20. marta 2006. godine u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Amra Hadžimuhamedović, Dubravko Lovrenović (predsjedavajući), Ljiljana Ševo i Tina Wik Nacionalni spomenik se sastoji od objekta Oficirske kasine i pokretnog naslijeđa – 4 slike autora Ismeta Mujezinovića.</s>

<s>Prvobitna zgrada Oficirske kasine bila je jednospratnica koja se sastojala iz središnjeg kubusa i bočnih krila.</s><s>Današnji izgled i veličina potiču iz 1912. godine, kada je zgrada produžena i dograđen sprat sa velikom svečanom salom, prema projektu Karla Paržika.</s><s>Cijela kompozicija današnjeg objekta izvedena je u stilu secesije sa naročito naglašenom sjevernom fasadom i isturenim centralnim rizalitom i nešto manje akcentiranim bočnim krilima.</s><s>Dimenzije centralnog dijela objekta iznose 16,50 x 31 metara, dok bočna krila imaju dimenzije 10,50 x 27 metara.</s>

<s>Na spratu objekta, u njegovom centralnom dijelu nalazi se glavni sadržaj, a to je svečana - koncertna dvorana koja i danas predstavlja koncertnu dvoranu sa najboljom akustikom u Sarajevu.</s><s>Dimenzije ovog prostora, iznose 20 x 15 metara.</s>

<s>U svečanoj dvorani izložena su četiri velika platna akademskog slikara Ismeta Mujezinovića s tematikom NOB-a, velikih dimenzija: Ustanak 1941. - Prelaz preko Neretve - U slavu boraca Sutjeske - Oslobođenje Jajca 1943.</s>

<s>Literatura 
 Ibrahim Krzović, Arhitektura secesije u  BiH, Biblioteka Kulturno naslijeđe, Sarajevo 1987</s>

<s>Reference</s>

<s>Građevine u Sarajevu
Nastanci 1881.</s><s>S
Nacionalni spomenici u Sarajevu</s>

