Sveti Dominik
<s>Sveti Dominik Guzman (špa.</s><s>Domingo de Guzman Garcés) (Caleruega, oko 1170. - Bologna, 6. kolovoza 1221.) - katolički svetac, osnivač dominikanskog reda (ordo praedicatorum).</s>

<s>Životopis</s>

<s>Dominik Guzman rođen je oko 1171. u Caleruegi u Kastilji (Španjolska) kao potomak plemićke obitelji.</s><s>Godine 1216. papa Honorije III. potvrđuje osnutak Reda Propovjednika.</s><s>1217. iz Toulousea u južnoj Francuskoj šalje svoju braću, jedne u Pariz, druge u Španjolsku, razdvajajući još uvijek nejaku zajednicu.</s><s>U Palenciji u Španjolskoj Dominik studira filozofiju i teologiju.</s><s>Već u to vrijeme pokazuje svoju veliku ljubav prema siromasima.</s><s>Kad je zavladala strašna glad, Dominik prodaje svoje skupocjene knjige i pomaže ljudima u nevolji, jer kako sam kaže, nije mogao učiti iz mrtvih koža dok oko njega živi ljudi umiru od gladi.</s>

<s>Sveti Dominik nije ostavio gotovo ništa napisano, ali se njegov duh osjeća u djelima njegovih učenika i duhovnih sinova koji prenose baštinu Utemeljitelja Reda propovjednika.</s><s>To izvrsno potvrđuju i djela bl. Jordana Saskog, Dominikova prvog suradnika i prvog nasljednika u upravi Reda, autora Knjižice o počecima Reda propovjednika, Molitve sv. Dominiku i Pisama.</s><s>Jordan Saski ocrtao je povijest Dominikova djela u Knjižici o počecima Reda propovjednika.</s>

<s>Dominik umire u Bologni u pedesetoj godini života 6. kolovoza 1221. u 51. godini života.</s><s>Dvanaest godina kasnije, 1233., papa Grgur IX. proglašava ga svetim.</s>

<s>Pismo svetog Dominika koludricama u Madridu</s>

<s>Uz samostan u Segoviji, sv. Dominik je osnovao 1219. u svojoj rodnoj Španjolskoj i drugi samostan u Madridu.</s><s>Žitelji Madrida darovali su braći propovjednicima zgradu s posjedom, a na njihovoj darežljivosti zahvaljuje im i papa Honorije III. u ožujku 1220.</s><s>Želeći okupiti i sestre na jedno mjesto i osigurati im prikladno mjesto za redovnički život, Dominik već u svibnju iste godine na Općem zboru Reda u Bologni naređuje da se zgrada i svi posjedi ustupe sestrama.</s><s>Time samostan postaje samostanom monijalnih sestara.</s><s>To čini u duhu odluke Općeg zbora da ni samostani ni pojedina braća ne mogu imati ništa u svome vlasništvu.</s><s>Braća dominikanci ostaju u Madridu samo kao duhovnici i ispovjednici sestara.</s>

<s>Jedino očuvano pismo koje je Dominik napisao svojom rukom jest pismo na latinskom, napisano koludricama u Madridu, a najvjerojatnije potječe iz druge polovice svibnja 1220., ubrzo nakon održavanja Općeg zbora 17. svibnja u Bologni.</s><s>Pismo odiše osjećajem nježnosti, ali i strogosti kojom utemeljitelj, svjestan važnosti sestara u ostvarenju poslanja Reda, ističe samo najvažnije točke na koje moraju svratiti posebnu pozornost.</s><s>Sestri priori ostavlja da prema svojim ovlastima regulira sve ostalo, pa i primanje novih članova u zajednicu.</s>

<s>No, kako je riječ o samom početku madridske zajednice sestara Dominik im, po dolasku u Pariz sredinom 1219., šalje svoga rođenoga brata Manesa.</s><s>On će s velikim trudom, ali i uspjehom, okupiti sestre i urediti funkcioniranje zajednice.</s><s>U svom pismu Dominik spominje da sestre imaju svoje pravilo koje prikladno uređuje svakodnevni život u zajednici.</s><s>Najvjerojatnije je riječ o pravilu sestara dominikanki iz Prouilha (Južna Francuska) kojim ih je Manes pripremao na zajednički život još prije nego ih je okupio u samostansku zajednicu u Madridu.</s>

<s>Brat Dominik, Učitelj propovjednika, ljubljenoj priori i svim monijalnim sestrama samostana u Madridu, pozdrav i da napredujete iz dana u dan.</s>

<s>Veoma se radujem i Bogu zahvaljujem zbog žara vašeg svetog življenja te što vas je Bog oslobodio prljavštine ovoga svijeta.</s><s>Postom se, kćeri, borite žestoko protiv starog neprijatelja jer ne ovjenčava se ako se zakonito ne natječe.</s><s>Budući da do sada niste imali mjesta u kojem biste opsluživali svoj redovnički život, sada se više ne možete ispričavati.</s><s>Božjom milošću imate dovoljno prikladne zgrade za redovničko opsluživanje.</s><s>Želim da se na zabranjenim mjestima, to jest u blagovalištu, spavaonici i kapelici, obdržava šutnja te da se vaše pravilo obdržava i u svemu drugome.</s><s>Neka nijedna sestra ne izlazi van i neka nitko ne ulazi osim biskupa ili nekog drugog crkvenog dostojanstvenika koji dolazi radi propovijedanja ili u [kanonski] pohod.</s><s>Ne štedite se ni u pokorničkim činima, ni u molitvenim bdjenjima.</s><s>Budite poslušne svojoj priori.</s><s>Nemojte govoriti bez potrebe, niti svoje vrijeme trošiti u tračanju.</s>

<s>A budući da vam ne možemo pomoći u vremenitim stvarima, nećemo vas ni opterećivati davajući ovlasti nekom bratu da može primati pojedine žene i pripuštati ih u zajednicu.</s><s>Samo priora ima tu ovlast, s vijećem svoga samostana.</s>

<s>Osim toga naređujem svom dragom bratu [Manesu], koji je toliko radio kako bi vas okupio u ovom svetom staležu, da vas u svemu rasporedi i uredi onako kako se njemu učini korisnim da bi se što više ponašale redovnički i sveto.</s>

<s>Ipak, dajem mu i ovlast da vas posjećuje i savjetima ispravlja te, bude li nužno, smijeni i prioru, uz suglasnost većine sestara.</s><s>Dajem mu i ovlast da vas, učini li mu se prikladnim, u nekim stvarima može i dispensirati.</s>

<s>Stojte mi dobro u Kristu.</s>

<s>Preveo i priredio : Anto Gavrić O.P.</s>

<s>(prijevod pisma objavljen u: Jordan Saski, Počeci Reda propovjednika, Zagreb: Dominikanska naklada Istina, 2000, str. 35-36, bilješka 39)</s>

<s>Štovanje svetog Dominika u Hrvatskoj</s>

<s>Štovanje sv. Dominika rašireno je po mnogim hrvatskim gradovima.</s><s>Njemu je posvećeno nekoliko crkava i kapelica.</s><s>U Hrvatskoj samo jedna župa službeno ima sv. Dominika za nebeskog zaštitnika (Konjščina) i jedna župa s kapelom sv. Dominika  u Bosni i Hercegovini (Goražde).</s>

<s>U Dubrovniku, na izlazu iz grada (Ploče), u Ulici sv. Dominika, nalazi se samostan i crkva sv. Dominika.</s><s>Dominikanci su došli u Dubrovnik 1225. i u kontinuitetu su ostali sve do danas.</s><s>Od relikvija što se čuvaju u samostanskom muzeju pozornost privlači prst sv. Dominika koji je donesen iz Bologne 1233. godine.</s><s>U samostanskoj crkvi nalazi se oltar sv. Dominika sa slikom Čudo sv. Dominika (Vlaho Bukovac, ulje na platnu, Prag, 1911.); na propovjedaonici iz 14. st., rađenoj od kamena, nalazi se i lik sv. Dominika.</s><s>Na zapadnom pročelju crkve rozeta prikazuje San sv. Dominika (vitraj, radionica Marinković, Zagreb; obnovljen 1994., nakon srpsko-crnogorskog bombardiranja Dubrovnika 1991.-1992.).</s><s>Među mnogim vrijednm umjetničkim djelima koja se čuvaju u samostanskom muzeju nalazi se i nekoliko djela na kojima je prikazan sv. Dominik: npr. triptih Nikole Božidarevića "Bogorodica sa svecima" (Dubrovnik, oko 1500.) prikazuje sv. Dominika, s modelom crkve u rukama.</s><s>Pala Nikole Božidarevića "Sveta konverzacija" (Dubrovnik, 1513.), uz Bogorodicu s Djetetom, prikazuje sv. Dominika s knjigom i ljiljanom u rukama, a uz njega je apostol Matej; u trokutastom zabatu na vrhu prikazano je skidanje s križa sa sv. Dominikom i trima sveticama.</s><s>I na poliptihu Lovre Dobričevića Marinova (Krštenje Kristovo, 1448.) nalazi se lik sv. Dominika.</s><s>Na jednoj pali nepoznatog slikara iz 16. stoljeća sv. Dominik je prikazan skupa sa sv. Antunom Pustinjakom, sv. Jelenom Križaricom i sv. Janjom mučenicom.</s><s>Lik svetog Dominika zastupljen je i u djelima koja se nalaze u zbirci moderne umjetnosti nalazi: Ivan Lacković-Croata (Sv. Dominik, Zagreb, 1990.) i Josip Bifel (Preminuće sv. Dominika, Zagreb, 1990.).</s>

<s>U Splitu se crkva sv. Katarine Aleksandrijske u sklopu dominikanskog samostana danas uobičajeno naziva crkvom sv. Dominika.</s><s>U samostanu i župi aktivno djeluje vokalno instrumentalni sastav Dominik (osnovan 1969.).</s><s>Uz samostan (Hrvojeva 2) nalazi se i knjižara "Sv. Dominik".</s>

<s>Crkva Sv. Dominika u Trogiru podignuta je u 13. stoljeću kada i istoimeni samostan u njezinu sklopu.</s>

<s>U dominikanskoj samostanskoj crkvi Gospe od milosti (1462.) u Bolu na Braču godine 1650. dograđena je kapela sv. Dominika.</s><s>U samostanskoj crkvi je hrvatski barokni slikar Tripo Kokolja (1661.-1713.) pod korom crkve oslikao slike dominikanskih svetaca, a središnja slika prikazuje sv. Dominika (iz 1713.</s><s>Apoteoza sv. Dominika).</s>

<s>U Zadru se nalaz crkva svetog Dominika.</s><s>U sklopu dominikanskog samostana u Zadru 1396. osnovano je generalno učilište dominikanskog reda koje je bilo prvo hrvatsko sveučilište i djelovalo sve do 1807.</s>

<s>U župnoj crkvi sv. Jurja, na otoku Drveniku, nalazi se oltarna slika Antonija Grapinellija "Bogorodica od Presvetoga Ružarija sa sv. Dominikom i sv. Katarinom Sijenskom"; oltar je podignut 1736. godine.</s><s>U gornjem dijelu pale okrunjena Bogorodica s Djetetom predaje krunicu pokleklim svecima.</s><s>Uz sv. Dominika naslikani su i njegovi atributi: otvorena knjiga i pas s gorućom bakljom u ustima, dok sv. Katarini na glavu Krist stavlja cvjetnu krunu.</s>

<s>U Svetom Jakovu, na otoku Lošinju, u župnoj crkvi sv. Marije (sagrađena u 19. stoljeću), na glavnom oltaru slika iz 19. stoljeća prikazuje Majku Božju od Ruzarija sa sv. Dominikom, sv. Katarinom Sijenskom i sv. Jakovom.</s>

<s>U Zagrebu, na području župe Kraljice sv. Krunice koji vode dominikanci, u Domu za starije i nemoćne osobe Maksimir u zagrebačkoj četvrti Ravnice, na petome katu nalazi se kapelica Svetoga Dominika, otvorena 1990., a posvećena 25. svibnja 1991.</s>

<s>U Sloveniji, koja je u sastavu Hrvatske dominikanske provincije, pokraj župne crkve Gospe Svete i dominikanskog samostana nalazi se zasebna kapelica sv. Dominika.</s>

<s>Devet načina molitve svetog Dominika</s>

<s>Devet načina molitve svetog Dominika napisao je nepoznati autor, vjerojatno u Bolonji, negdje između 1260. i 1288. godine.</s><s>Izvor njegovih informacija bila je sestra Cecilija, iz samostana Svete Janje u Bolonji (koju je u Red primio sveti Dominik), kao i drugi koji su bili u dodiru sa svetim utemeljiteljem dominikanskog Reda.</s><s>Ovaj vrijedni dokument potvrđuje očitu Dominikovu svetost, pokazujući nešto iz njegove velike ljubavi prema Bogu.</s><s>Rani rukopisi djela bili su popraćeni minijaturnim crtežima različitih položaja, koje je sveti Dominik zauzimao tijekom molitve.</s><s>One crteže koji se nalaze u španjolskom rukopisu u Vatikanskoj knjižnici, Codex Rossianus 3, radio je vješti minijaturist u prekrasnim još uvijek živim bojama.</s>

<s>Devet načina molitve ponekad su bili tiskani kao dodatak Životu svetog Dominika, kojeg je napisao Theodoric od Apoldija, iako oni ne čine dio te knjige.</s><s>Naime, njemački dominikanski provincijal Conrada iz Trbenseea, sudjelujući na Općem zboru Reda u Italiji, pohodio je i Bolonju 1288. godine.</s><s>Tamo je pronašao Devet načina molitve i druge dokumente koji se odnose na svetog Dominika i odnio ih u Njemačku da ih vidi Theodoric, koji je u to vrijeme započeo pisati Dominikov životopis.</s>

<s>Devet načina molitve svetog Dominika</s>

<s>Molitva bl. Jordana Saskog svetom Dominiku</s>

<s>Blaženi Jordan Saski je Dominikov prvi suradnik i njegov prvi nasljednik u upravi Reda propovjednika (1222.).</s><s>Umro je 1237. godine.</s><s>Ime Jordana Saskog vezano je i uz hrvatske krajeve.</s><s>Kao Učitelj Reda propovjednika poslao je u Svetu zemlju skupinu braće koji su se na putu zaustavili u Dubrovniku te na molbu dubrovačkog kneza i puka tu i ostali.</s><s>Bilo je to prije 785 godina.</s><s>Dominikanci, koje je Jordan poslao, nastanili su se 1225. godine uz crkvu sv. Jakova u Dubrovniku te je tako osnovan prvi dominikanski samostan u hrvatskim krajevima.</s>

<s>Presveti Božji svećeniče,
blagi ispovjedniče, izvrsni propovjedniče,
preblaženi oče Dominiče,
od Gospodina odabrani
i iznad svih u svoje doba Bogu ugodni,
drag životom, naukom i čudesima slavan:
radujemo se što Te imamo
pred Gospodinom Bogom našim
kao svoga osobitog odvjetnika.</s>

<s>Tebe, koga među ostalim Božjim svecima i odabranicima
častim žarkom pobožnošću,
iz dubine srca zazivam iz ove doline jada.</s>

<s>I.</s>

<s>Pomozi, molim Te, Ti veoma pobožni;
pomozi, preblagi,
mojoj grešnoj duši.</s><s>Ona je, bez krjeposti i milosti,
opterećena mnoštvom nevolja, mana i grijeha.</s><s>Pomozi nevoljnoj i ubogoj,
Ti blagoslovljena i blažena dušo Božjega ugodnika,
koju je Božja milost obdarila svakim blagoslovom.</s><s>Nije Te samo uznijela u blaženi pokoj,
mirno bivanje i nebesku slavu,
nego je i mnogobrojne ljude privukla
Tvojim hvale vrijednim življenjem,
potaknula blagim opominjanjem,
poučila ljupkom učenošću
te gorljivim propovijedanjem privela k istom blaženstvu.</s><s>Pomozi, dakle, blaženi Dominiče
i prigni smiljeno svoje uho
na glas moga pobožnog vapaja.</s><s>Duša mi se, siromašna i uboga, Tebi utječe
i pred Tobom prostire.</s><s>Duhom, ponizim koliko može,
odlučuje Ti se, malaksala, prikazati;
koliko je, nemoćna, još krepka, nastoji Te moliti, da je,
svojim moćnim zaslugama i zdušnim zagovorom,
udostojiš oživjeti, ozdraviti
i obilno obdariti svojim blagoslovom.</s><s>Znam, naime, dobro znam i siguran sam, da možeš,
pa se ufam u veliku tvoju ljubav, da i hoćeš.</s><s>Ufam se, također, i zbog bliskoga prijateljstva
koje Te veže s tvojim nadasve ljubljenim Isusom Kristom
da Ti neće ništa zanijekati;
dapače, da ćeš u Njega, premda je tvoj Gospodin, ali i prijatelj,
postići, što god budeš htio.</s><s>Što bi toliko Ljubljeni mogao odbiti svom miljeniku?</s>

<s>II.</s>

<s>Ti si, još u cvijetu mladosti,
milom Zaručniku djevica posvetio svoje djevičanstvo.</s><s>Ti si svoju dušu, umivenu svetim vrelom krštenja
i urešenu Duhom Svetim,
predao prečistom Ljubitelju djevica.</s><s>Ti si svoje tijelo darovao
kao žrtvu živu, svetu Bogu ugodnu.</s><s>Ti si, božanskom naukom poučen,
cijeloga sebe Bogu predao.</s><s>Ti si, već odavno vičan redovničkom boju,
dao poleta svome srcu.</s><s>Ti si, rastući iz krjeposti u krjepost,
uvijek napredovao iz dobra na bolje.</s><s>Ti si, najposlije, stupajući stazom savršenstva,
sve ostavio i, gol
slijedeći gologa Krista,
radije odabrao da se obogatiš na nebu.</s><s>Odlučno zanijekavši sama sebe
i hrabro noseći svoj križ,
nastojao si slijediti stope
našega Otkupitelja i pravoga vođe.</s><s>Ražaren revnošću za Boga i nebeskim ognjem,
zbog svoje goleme ljubavi,
silnim zanosom duha
i zavjetom trajnoga siromaštva,
sav si se istrošio
u apostolskom redovništvu i evanđeoskom propovijedanju
te si za ovo djelo, već davno višnjim proviđen savjetom,
ustanovio Red braće propovjednika.</s><s>Svojim si slavnim zaslugama i primjerom
prosvijetlio svetu Crkvu po svem svijetu.</s><s>Oslobodivši se spona tijela,
uzašao si, uznesen, u nebeske dvore.</s><s>Urešen najizvrsnijom odjećom,
pristupio si Gospodinu kao naš odvjetnik.</s><s>Tebe, dakle, molim,
priteci u pomoć meni, i svima koji su nam dragi,
i svemu svećenstvu i puku,
i pobožnom ženskom spolu,
Ti koji si takvim žarom žudio
spasenje ljudskoga roda.</s>

<s>III.</s>

<s>Ti, poslije blažene Kraljice djevica,
mila moja nado i utjeho, Ti, moje osobito utočište,
pohiti milostiv da mi pomogneš!</s><s>Tebi jedinom, Tebi se utječem,
k Tebi se jedinom usuđujem pristupiti;
pred Tvojim se nogama prostirem.</s><s>Tebe, zaštitnika, ponizno zazivam,
Tebi vapijem, Tebi se zdušno preporučujem.</s><s>Udostoj se, milostiv,
primiti me i čuvati,
braniti i pomagati,
da, posredovanjem Tvoje blagonaklonosti,
ponovno zadobijem željenu Božju milost,
nađem njegovo milosrđe
te postignem spasonosna sredstva
za sadašnji i za budući život.</s><s>Neka tako, baš tako, najbolji učitelju, tako, molim, neka bude,
slavni vođo,
čestiti oče,
blaženi Dominiče!</s><s>Tako se, molim, u svemu zauzmi za me!</s><s>I budi nam uistinu Dominik,
Gospodinov čovjek, neumoran čuvar Gospodnjega stada.</s><s>Svagda nas čuvaj i upravljaj.</s><s>Nas, Tebi povjerene, popravljaj,
a popravljene preporučuj.</s><s>S radošću nas nakon ovoga progona privedi
blagoslovljenom Gospodinu i Tebi dragom
svevišnjemu Sinu Božjemu, Isusu Kristu, našemu Spasitelju.</s><s>Njemu čast, hvala i slava,
sa slavnom Djevicom Marijom
i čitavim zborom nebesnika
u vjekovječne vijeke vjekova.</s><s>Amen.</s>

<s>Molitva je objavljena u: Jordan Saski, Počeci reda propovjednika, Zagreb: Dominikansa naklada Istina, 2000., str. 63-66.</s><s>Prijevod s izvornika: Oratio beati Iordani ad beatum Dominicum, edidit H. C. Scheeben, Analecta sacri Ordinis Praedicatorum 36/4 (1928), str. 564-568.</s>

<s>Himna Divne l' nade</s>

<s>Povijest Dominikanskog reda svjedoči da su se braća dominikanci često u molitvi utjecala zagovoru svog Utemeljitelja i nisu zaboravila značenje Dominikove geste kad bi slao braću u propovijedanje uvjeravajući ih: „Ja ću moliti za vas“.</s><s>Red je sa zahvalnošću sačuvao spomen na molitve što ih je Dominik prikazivao za svoju braću i važno obećanje da će im biti korisniji nakon smrti negoli za života.</s><s>Toga se braća i sestre Reda propovjednika sjećaju i u himnu O spem miram (Divne l' nade), koji je skladan prije 1256. godine.</s><s>Kadgod braća dominikanci i sestre dominikanke, osobno ili zajednički, mole ili pjevaju himan Divne l' nade, vapiju Dominiku „Vrši, Oče, što si rek'o – molitvom pomozi nas“ (tekst na wikizvoru: Divne l' nade).</s>

<s>Bibliografija 
 Jordan Saski, Počeci Reda propovjednika, Zagreb: Dominikanska naklada Istina, 2000, 143 str.</s><s>Guy Bedouelle, Dominik ili dar riječi, s francuskoga preveo Ivica Tomljenović OP, Zagreb: Dominikanski provincijalat - Globus, 1990, 245 str.</s><s>Simon Tugwell OP, Sveti Dominik i Red propovjednika, preveo Jurica Beroš, Zagreb: Dominikanska naklada Istina], 2004, 47 str.</s><s>Felicisimo Martinez OP, Tko si ti, Dominiče?, Zagreb: Dominikanska naklada Istina , 2008, 36 stranica u boji.</s><s>Javier Serrano, Dominik u slici i riječi, s talijanskog preveo Marko Bobaš OP, 2. izdanje (1. izd., 2006.), Zagreb: Dominikanska naklada Istina, 2009, 109 str.</s><s>Alfonso d'Amato, Nacrt jednog sveca, s talijanskoga preveo Emanuel Kisić, Đakovo: UPT, 1993.</s><s>Josip Mlinarić, Svjedoci obnove, sv. I, Zagreb, 1992, str. 33-99; sv. III, Zagreb, 1992, str. 31-41.</s><s>Jakov de Voragine, Izbor iz Zlatnih legendi: Sv. Dominik, u: Josip Mlinarić, Svjedoci obnove, sv. II, Zagreb, 1992, str. 59-71.</s><s>Elvira Cacciato, Dominik: propovjednik istine, s talijanskog preveo Anđelko Fazinić, Korčula: Izvori istine, 1984, 125 str.</s><s>Marie-Humbert Vicaire, Dominik, Svesci KS (Zagreb), 54/1984, str. 22-28.</s><s>Ilustrirana povijest Crkve za mlade, svezak V, Zagreb: Kršćanska sadašnjost, 1982, poglavlje 47.</s><s>Manes Karničić, Dominik, sveti, Hrvatska enciklopedija, sv. V, Zagreb, 1945, str. 183-184.</s><s>Marko Soljačić, Bijeli svetac: život Svetog Dominika, Zagreb: Hrv. knjiž. društvo Sv. Jeronima, 1934, 68 str.</s><s>Spomen-broj o 700. obljetnici Dominikova proglašenja svetim, Gospina krunica (Zagreb), 29/8 (1934), str. 171-223.</s><s>Henri-Dominique Lacordaire, Sveti Dominik (1170-1221), s francuskoga preveo Markolin Padovan, Dubrovnik : Jadran, 1921, 283 str.</s><s>Kratki životopisi svetaca i blaženika Reda Braće Propovjedalaca S. O. Dominika (Iz Gospine Krunice), Dubrovnik: Tisak Dubrovačke Hrvatske Tiskare, 1905, 200 str.</s><s>Arkanđeo Kalić, Korizmene propovijedi, Dubrovnik, 1873, str. 473-485, 485-494, 495-505 [govor iz 1778.].</s><s>Augustin Gjurgjević, Život s. Dominika Guzmana, utemeljitelja Reda propovjedalaca, Dubrovnik, 1868, 91 str.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske poveznice</s>

<s>Dominikanci
 Čudesa svetog Dominika 
 Guy Bedouelle – Dominik ili dar riječi</s>

<s>Dominikanci
Katolički sveci
Španski katolički svećenici</s>

