Suzannah Ibsen
<s>Suzannah Thoresen (Herøy, 26. jun 1836. – Christiania, 3. april 1914.) bila je Norvežanka koja je bila supruga dramatičara i pjesnika Henrika Ibsena te majka poznatog političara Sigurda Ibsena.</s>

<s>Biografija  
Suzannah Daae Thoresen rođena je u Herøyu 1836. godine.</s><s>Njeni roditelji bili su Hans Conrad Thoresen (1802–1858) i njegova druga žena Sara Margrethe Daae (1806–1841).</s><s>Nakon majčine smrti pri porodu, njezin otac oženio je obiteljsku guvernantu rođenu u Danskoj, Magdalene Kragh (1819–1903), koja je postala pjesnikinja, romanopisac, pisac kratkih priča i dramatičar.</s><s>Njezina se obitelj nakon toga preselila u Bergen gdje je njezin otac bio dekan povijesne crkve Svetog Križa (Korskirken).</s>

<s>Nakon uspjeha prve javno uspješne drame «Gozba u Solhaugu» (Gildet på Solhoug, 1856), Ibsen je pozvan u književni salon Magdalene Thoresen.</s><s>Tu je prvi put upoznao Suzannu i zaljubio se u nju.</s><s>Henrik Ibsen je u to vrijeme bio redatelj u Norveškom kazalištu (Det Norske Theater) u Bergenu.</s><s>Njih su dvoje bili prijatelji iz djetinjstva i sreli su se po drugi put na balu gdje cijelu noć nisu radili ništa osim pričali umjesto plesanja.</s><s>Pritom je Henrik kasnije napisao pjesmu u kojoj izražava svoje divljenje prema njoj, a koja naizgled govori o toj noći.</s>

<s>Godine 1858.</s><s>Suzannah prevela je «Graf Waldemara» (1847) njemačkog dramatičara Gustava Freytaga na norveški.</s><s>Drama je prvi put izvedena u septembru 1861. godine.</s><s>Zatim Suzannah je se zaručila za Henrika Ibsena u januaru 1856. i vjenčali su se u junu 1858.</s><s>Njihovo jedino dijete, Sigurd Ibsen, rođeno je u decembru 1859.</s><s>Sigurd, koji je također postao pisac i političar, oženio je Bergliot Bjørnson, kćer norveškog pisca Bjørnstjerna Bjornsona.</s><s>Suzannah i Bergliotova majka Karoline Bjornson obećale su jedna drugoj kao djevojčice da će se njih dvoje vjenčati ako jedna bude imala sina, a druga kćer.</s><s>Iako nisu ništa organizirali da se obećanje ispuni, njihova su se djeca vjenčala kada je to postalo moguće.</s>

<s>Suzannah je odgajala svog sina Sigurda sama, bez pomoći medicinske sestre, na način za koji se nadala da će ga očvrsnuti.</s><s>Svojem je suprugu bila dadilja (kako je opisao Bjornson) i poticala ga je da piše svoje drame čak i kad je izgubio nadu, kao i kad je želio svoju pozornost preusmjeriti na slikanje.</s><s>Očito mu je povremeno gurala olovku u ruku i bila je inspiracija za mnoge Ibsenove poznate likove, uključujući gospođu Alving iz Duhova (Gengangere), Noru iz Lutkine kuće (Et Dukkehjem) i Majku Åse iz Peer Gynta (Peer Gynt).</s><s>Suzannah je bila toliko slična likovima koje je ona zapravo inspirirala, da kada je Ibsen čitao Peer Gynta svojoj obitelji i došao do redaka majke Åse, Sigurd je uzviknuo "Ali to je mama!".</s><s>Njezina snaha Bergliot Ibsen napisala je knjigu o slavnoj obitelji njezina supruga pod naslovom De tre.</s><s>Erindringer om Henrik Ibsen, Suzannah Ibsen, Sigurd Ibsen, objavljena u Norveškoj 1948., prevedena je na engleski i objavljena kao The Three Ibsens 1952.</s>

<s>Biografije, Norveška
Henrik Ibsen</s>

