Stećak Vignja Miloševića
<s>Stećak Vignja Miloševića  (Ploča Vignja Miloševića ili Natpis Vignja Miloševića) je srednjevjekovni nadgrobni spomenik u nekropoli Lipovci u blizini mjesta Kočerina kod Širokog Brijega, Bosna i Hercegovina.</s><s>Lokalitet Lipovci smješten je u neposrednoj blizini lovačke kuće, uz seoski put koji vodi prema naselju Potkraj.</s><s>U Arheološkom leksikonuL Bosne i Hercegovine zabilježen je pod rednim brojem 24.249., kao srednjovjekovna nekropola sa četiri stećka i četiri groba oivičena slaganim kamenom.</s><s>U predjelu sela Kočerin, nedaleko od današnjeg Širokog Brijega i Mostarskog blata, oveći kompleks zamljišta nosi naziv Kraljica.</s>

<s>Opis 
Nadgrobni spomenik se sastoji iz dva dijela: 
 stećak u obliku ploče koji se i danas nalazi na grobu u nekropoli Lipovci.  
 ploča s natpisom, u zidu Župnog stana na Kočerinu, prenesena u župni ured.</s><s>Nekropola Lipovci uređena je 2004. godine, kada je postavljena i replika ploče s natpisom u prirodnoj veličini, na mjesto gdje je ploča pronađena, a spomenička cjelina narušena postavljanjem križa.</s>

<s>Stećak 
Ukrasi na stećku majstorski su izvedeni i ornamentirani: oko čitave gornje plohe stećka rub je ukrašen vinovom lozom, a unutar tog ornamenta po sredini je veliki križ.</s><s>I strane križa su ornamentirane vinovom lozom, a u prostoru među stranicama križa nalaze se polumjesec i rozeta.</s>

<s>Uz stećak Vignja Miloševića nalaze se još tri stećka za koje se pretpostavlja da bi mogli biti stećci Vignjeve obitelji.</s><s>Arheološko istraživanje Vignjeva groba izvršeno je 1983. godine.</s><s>Na dubini od 220 cm naišlo se na dio poklopca kamenog sarkofaga u kojem su pronađene kosti dviju osoba.</s><s>Antropološke su analize pokazale da su se u grobu nalazili osteološki ostatci muške i ženske individue.</s><s>Pokopani je muškarac preminuo u 60-im godinama života (autohtoni dinarski tip –
hiperbrahikranijalni tip prema obliku lubanje).</s><s>Grob je ranije opljačkan, što pokazuje oštećena bočna strana grobnice, kao i ispreturane kosti.</s>

<s>Ploča 
Natpis je uklesan na velikoj kamenoj ploči koja je stajala uspravno i donjim dijelom bila ukopana uz rub kamenog nadgrobnog spomenika (stećka) – druge ploče golemih razmjera.</s><s>Ovakav je, dakle, kompozitni spomenik već samim izgledom odskakao od drugih nadgrobnih spomenika toga vremena.</s>

<s>Donesena je sa Kočerinskoga polja prije više od 130 godina i uzidana u župni dvor u Kočerinu, a 1927. godine, kad je izgrađen novi Župni dvor  ploča je prenesena tamo.</s><s>Prilikom održavanja naučnog skupa "Viganj i njegovo doba", koji je upriličen 2004. god. u okviru obilježavanja 600. godišnjice Kočerinske ploče i prvog pisanog spomena imena Kočerin, natpis je izvađen iz zida i pohranjen u priručnu zbirku starina župe Kočerin.</s>

<s>Ploča je služila kao uzglavlje stećka Vignja Miloševića, koji je umro u proljeće 1404., pa se smatra da je te godine klesan i natpis.</s><s>Visina ploče je 137 centimetara, a širina nejednaka: 50 centimetara, 49 centimetra i 53 centimetra.</s>

<s>Natpis spada u dulje natpise (zajedno s Natpisom vojvode Masna iz Donje Drežnice): ima ukupno 80 riječi, što je dosta više u odnosu na druge natpise na stećcima, ispisanih u 25 redova, i u svakom redu je 9 - 15 slova.</s><s>Sva su slova lijepo izrađena i umjetnički povezana jedno s drugim.</s><s>U transliteraciji glasi:</s>

<s>Natpis govori o pokojniku, koji je za života služio  bosanske vladare od bana Stjepana, preko kraljeva Tvrtka i Dabiše, kraljice Jelene Grube, do kralja Ostoje.</s><s>Kad je umro pokopan je na svojoj plemenitoj baštini u Kočerinu.</s><s>Kočerinska je ploča epigrafički spomenik nastao 1404. godine.</s><s>Poput srednjovjekovnih isprava, tekst ploče sadrži nekoliko diplomatičkih formula na temelju kojih je moguće izraditi njegovu paleografsko-diplomatičku analizu.</s><s>Sadržaj ploče je epitaf koji ukratko govori o životu humskog plemića Vignja Miloševića i događajima u doba bosansko-humskih vladara druge polovice XIV. i XIV. stoljeća.</s>

<s>Tumačenja 
Autori navode 4 pisma kojim je tekst pisan: ćirilica, hrvatska ćirilica (arvatica, hrvatkica), bosanska epigrafska ćirilica (Šefik Bešlagić), bosančica.</s>

<s>Tekst, kao i većina ostalih tekstova na kamenu, pisani su jezičkim izrazom u kojem se prepliću narodni elementi sa crkvenoslavenskim, ovisno o sadržaju i stilskim zahtjevima.</s><s>Ima mišljenja da je tekst pisan hrvatskim jezikom i hrvatskom ćirilicom.</s>

<s>U pogledu teritorijalne pripadnosti autori navode da je Kočerin u vrijeme Vignja Miloševića bio u sastavu: hrvatsko-ugarskog kraljevstva, hrvatskog kraljevstva, bosanskog kraljevstva (Kraljeva zemlja, kojom su direktno vladali Kotromanići) i Humske zemlje pod vlašću Kosača.</s><s>Poslije smrti herceg Stjepana 1466. godine, današnjom zapadnom Hercegovinom upravljao je njegov sin Vlatko Kosača.</s><s>Iako je Kočerin bio pod direktnom vlašću moćne porodice Kosača, Pavao Anđelić ističe mogućnost da je lokalitet Kraljica u Kočerinskom polju bio lični posjed bosanskih kraljeva.</s><s>Neposrednu vezu bosanskih kraljeva s ovim krajem tako potvrđuju i neki podaci dubrovačkog arhiva iz 1452. godine koji govore o boravku kralja Tomaša u Blatu.</s>

<s>Zaziv Presvetog Trojstva u početku teksta, ukrasi sa stećka i reljefni križ epitafa Vignja Miloševića kazuju kako je Viganj ispovijedao hrišćanstvo.</s>

<s>Reference</s>

<s>Hum
Nekropole stećaka
Srednjovjekovna arheološka nalazišta u BiH
Široki Brijeg
Stećci sa natpisom</s>

