Pahomije II Carigradski
<s>Pahomije II Patestos () bio je vaseljenski patrijarh Carigrada od 1584. do 1585.</s><s>U nekim izvorima se opisuje kao uzurpator.</s>

<s>Život
Grčki izvori o Pahomiju iz 16. vijeka prema njemu iskazuju izrazito neprijateljstvo; tako ga Pseudo-Dorotej opisuje kao "odanog užicima", a Leontios Eustrakios tvrdi da je "prouzročio neizmjerljive tegobe kršćanima".</s>

<s>Pahomije je bio rodom sa otoka Lezbos.</s><s>Bio je izvrsno opbrazovan, te je služio kao nastavnik filozofije i matematiue sultanu Mehmedu III.</s><s>Oko 1580. je postao rektorom Patrijaršijske škole u Carigradu.</s><s>Oko 1583. ili 1584. je, zahvaljujući podršci svog brata, bogatog trgovca, kupio izbore za mitropolita Cezareje.</s><s>Patrijarh Jeremija II Tranos je, međutim, iskoristio svoje ovlasti potvrde da ga odbije potvrditi i posvetiti.</s>

<s>Pahomije je potom vodio grupu grčkih svećenika koji su pokušali svrgnuti Jeremiju, optužujući ga da je podržavao grčki ustanak protiv Osmanskog Carstva, da je krstio muslimane i održavao korespodenciju sa papom.</s><s>Jeremija II je uhapšen i pretučen te tri puta izveden pred sud; prva optužba je dobačena, ali je posljednja rezultirala njegovim svrgavanjem 22. februara 1584.</s><s>Sultan Mehmed III je nakon toga lično imenovao Pahomija za carigradska patrijarha.</s><s>Odluka nije bila motivirana samo Pahomijevim ličnim poznanstvom sa sultanom, nego i obećanjem da će povećati godišnji danak koji je Crkva isplaćivala osmanskoj državi.</s>

<s>Za vrijeme Pahomijevog stolovanja je u Carigradu održan sinod, na kome je učestvovao i patrijarh Sofronije IV Jerusalimski, a na kome je osuđen gregorijanski kalendar, a Jeremija II prognan zbog toga što se navodno gregorijanskom kalendaru nije dovoljno žestoko usprotivio.</s>

<s>Neki od episkopa su pokušali svrgnuti Pahomija, ponudivši sultanu Muratu III 40.000 florina.</s><s>Sultan je, međutim, isti iznos dobio od Pahomijevih prijatelja, te ga je zato zadržao na mjestu patrijarha.</s><s>Pahomije je, međutim, postao nepopularan među većinom svoje pastve; kada je trebao isplatiti povećani danak obećan sultanu, pokušao je novac pribaviti od pravoslavnih vjernika, koji su ga odbili dati.</s><s>Pahomije također nije uspio spriječiti raspravu koji je o njemu poveo Nikifor, đakon Jeremije II, koji je njegov izbor smatrao nekanonskim.</s><s>Pahomije je konačno svrgnut na sastanku vodećih svećenika 26. ili 27. februara 1585, a sultan se nije usprotivio odluci sinoda.</s><s>Pahomija je naslijedio Teolept II, sa kojim je bio surađivao u svrgavanju Jeremije godinu dana ranije.</s>

<s>Pahomije je godinu dana kasnije oslobođen optužbi i poslan u Egipat i Cipar kako bi prikupljao donacije za Crkvu.</s><s>Za vrijeme putovanja je Pahomije optužen za nemoralno ponašanje, te se vratio u Carigrad gdje je svojim radom izazvao dodatno nezadovoljstvo.</s><s>Konačno je protjeran u Vlašku, gdje je i umro.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Carigradski patrijarsi
1580-e</s>

