Mladen II Šubić
<s>Mladen II Šubić, sin Pavla Šubića, (oko 1270 - 1341. ili 1343.), hrvatski velikaš iz porodice knezova Šubića Bribirskih.</s><s>U periodu od 1312. do 1322. godine obavljao je dužnost hrvatsko-dalmatinskog bana, od 1304. do 1322. bio je bosanski ban (banus Bosniensis), a između 1312-1322. nosio je naslov Gospodar Bosne.</s><s>Taj period historije srednjovjekovne Bosne, pozivajući se na iste izvore, historičari različito tumače.</s>

<s>Hrvatski ban 
Šubići su više od dvjesto godina upravljala Bribirskom županijom, s vremenom ojačavši i znatno proširivši svoj utjecaj i svoje posjede izvan matične županije.</s><s>Odlukom svog oca, 1304. godine postao je bosanski ban, naslijedivši na tom položaju svog strica Mladena I., koji je bio ubijen u Bosni u nerazjašnjenim okolnostima.</s><s>Nekoliko godina kasnije 1312. naslijedio je oca, i postao hrvatski ban.</s>

<s>Vremenom je Mladen došao u sukobe, najčešće zbog vlasništva, s hrvatskim velikašima.</s><s>Uslijedili su burni događaji, s nizom pobuna, opsada, oružanih sukoba, prelazaka iz jednog tabora u drugi i taktičkih nadmudrivanja obiju strana.</s><s>Da stvar bude gora, mlađi brat Pavao II. napustio je Mladena i prešao u protivnički tabor.</s><s>U kasno ljeto 1322. godine velika se koalicijska vojska, kojoj je na čelu bio slavonski ban Ivan Babonić, i u kojoj su se nalazili i Kotromanići, predvođeni Stjepanom II., pojavila u blizini Skradina, gdje je u to vrijeme Mladen boravio.</s><s>Odlučujuća bitka odigrala se kod Bliske, današnje Blizne u zaleđu Trogira.</s><s>Mladen je bio poražen, i ugarski kralj Karlo Robert ga je zarobio i odveo sa sobom u Ugarsku.</s><s>Tamo je Mladen proveo u zatočeništvu na kraljevom dvoru dvadesetak godina, sve do svoje smrti između 1341. i 1343. godine.</s>

<s>Bosanski ban 
Nakon pogibije Mladena I u Bosni, Pavle Šubić uzima naslov »tocius Bosne dominus«, i šalje u isto vrijeme u Bosnu svoga sina Mladina II za bana.</s><s>S takvim naslovima i častima sastaju se Šubići 21. februara 1305. g., po treći put, sa Hrvatinićima, u crkvi sv. Marije u Skradinu, da bi im iznova, u novom dogovoru, dali zakletvu.</s><s>Time je istorijski  utvrđena vlast 'hrvatskog gospodina' u dvije župe Donjih krajeva: u Banici i Vrbanji, dakle upravo u zemlji Hrvatinića.</s><s>Kako su se Šubići odnosili prema ostalim bosanskim velikašima, i prvenstveno kako prema bosanskom banu, nema izvora, pa je teško utvrditi da li je Pavlu zaista pošlo za rukom da se nametne za 'gospodara čitavoj Bosni'.</s>

<s>Svjedočanstvo o Mladenovu odnosu prema bosanskom banu Stepanu II je dobro poznata molba koju Mladen II ljeti 1318. g. šalje na papinski dvor u Avignon.</s><s>Molba se ticala upravo »plemenitog muža Stjepana, sina bosanskog bana Stjepana« koji se namjerava posvetiti i uništavanju bosanskih heretika?</s><s>Meutim, sadržaj papinog odgovora je uopšten i upućuje na zaključak kako papa i nema nekih novosti iz Bosne za koje bi mogao optužiti bosanskog bana.</s>

<s>Splitski hroničar Miha Madijev, savremenik tadašnjih događaja i pada Mladena II, izričito naglašava da su se banovim neprijateljima, iz Bosne priključili Stipanići i bosanski banovi.</s><s>Vrijedan podatak, jer dopušta zakljuak da je Stjepan II od početka svoje vladavine dijelio vlast sa svojim bratom Vladislavom.</s><s>Madijev navodi da hrvatski »urotnici« protiv bana Mladena, samostalno bez ikakve veze s ugarskim kraljem ili njegovim slavonskim banom, zovu bosanskog vladara u pomoć, koja je bila presudna u svladavanju bana Mladena II.</s><s>Ovo miješanje u hrvatske prilike novi je dokaz samostalne politike bosanskih vladara -Stjepana II i njegova brata Vladislava - prema nekadašnjem »gospodaru«, ali i ugarskom kralju.</s>

<s>Literatura   
 Nada Klaić, Zagreb : Eminex, 1994.</s><s>-Srednjovjekovna Bosna 
 Vjekoslav Klaić, Poviest Bosne
 Sima Ćirković, Beograd 1964 -Istorija srednjovjekovne bosanske države
 Vladimir Ćorović, Beograd, novembar 2001 - Istorija srpskog naroda</s>

<s>Reference</s>

<s>Bosanski banovi</s>

