Day With(out) Art
<s>Dan bez umjetnosti, originalno: Day With(out) Art ili kratko DWA, godišnji je događaj na kojem umjetničke institucije i druge organizacije organiziraju programe za podizanje svijesti o AIDS-u, sjećanje na umrle osobe i poticanje pozitivnih akcija.</s><s>Pokrenut 1988. od strane VisualAIDS-a iz New Yorka (NYC), a danas je globalni događaj.</s>

<s>Povijest 
Obilježavanje Dana bez umjetnosti započelo je 1. prosinca 1989. kao nacionalni dan akcije i žalosti kao odgovor na krizu AIDS-a, koja je uvelike pogodila umjetničku zajednicu.</s><s>Jane Alexander, predsjednica američke Nacionalne zaklade za umjetnost 1993., opisuje taj dan kao "moćan simbol razornog učinka AIDS-a na umjetničku zajednicu.</s><s>Ovaj dan jača vitalnost i moć koju umjetnost donosi u naš svakodnevni život pokazujući kako odsutnost umjetnosti ostavlja prazninu duha." Taj se dan poklapa sa Svjetskim danom borbe protiv AIDS-a, koji je započeo godinu prije 1988. godine.</s><s>Kako bi  osvijestili javnost da AIDS može pogoditi svakoga i kako bi potaknuli pozitivno djelovanje, oko 800 američkih umjetničkih i AIDS grupa sudjelovalo je u prvom Danu bez umjetnosti, zatvarajući muzeje, slanjem osoblja da volontira u službama za borbu protiv AIDS-a ili sponzorirajući posebne izložbe radova o AIDS-u.</s><s>Od tada je Day With(out) Art prerastao u zajednički projekt u kojem sudjeluje oko 8000  međunarodnih muzeja, galerija, umjetničkih centara, organizacija za AIDS, knjižnica, srednjih škola i fakulteta.</s>

<s>Memorijal je inicirala njujorška grupa pod nazivom "Visual AIDS", koja je potaknula javne akcije i programe, objavila godišnji plakat i reklame bez autorskih prava, te bila koordinatorica za medije i informativna kuća za projekte za Dan bez umjetnosti/ Svjetski dan borbe protiv AIDS-a.</s><s>Godine 1997. predloženo je da Dan bez umjetnosti postane Dan s umjetnošću, kako bi se prepoznalo i promoviralo povećano programiranje kulturnih događaja koji skreću pozornost na nastavak pandemije.</s><s>Iako je "ime zadržano kao metafora za jezivu mogućnost budućeg dana bez umjetnosti ili umjetnika", dodali smo zagrade u naslov programa, Dan sa(/bez) umjetnosti, kako bismo istaknuli proaktivno programiranje umjetničkih projekata umjetnika koji žive s HIV/AIDS i umjetnost o AIDS-u koji su se odvijali diljem svijeta.</s><s>Postalo je jasno da su aktivne intervencije unutar godišnjeg programa daleko učinkovitije od akcija za negiranje ili smanjenje programa kulturnih centara.</s><s>Godine 2014. umjetnički kolektiv iz Los Angelesa, My Barbarian, postavio je video performans u sjećanje na Pedra Zamoru, inspiriran queer teoretičarem, Joséa Estebana Muñoza i njegovom teorijom kontrajavnosti.</s>

<s>Muzej moderne umjetnosti 
1991. godine Muzej moderne umjetnosti (MOMA) ugostio je izložbu pod nazivom "Prostor bez umjetnosti" kako bi pridonio pokretu Dan bez umjetnosti u nastojanju da se oda počast umjetnicima izgubljenim u aktualnoj epidemiji HIV-a/AIDS-a.</s><s>Izložba je sadržavala prazne okvire koji bi sadržavali crteže ili fotografije, platna koja su bila rastegnuta i neiskorištena, gole baze skulptura te 28 filmova i videa koji su pokrivali teme poput sigurnog seksa i općih informacija o virusu.</s><s>Uz sve to, svakih deset minuta zvonilo je zvono koje je simboliziralo još jednu smrt od HIV/AIDS-a.</s>

<s>Značaj izložbe bio je pokazati kako je umjetnička zajednica pogođena epidemijom i potaknuti promatrače da sudjeluju u borbi za promjene.</s><s>Čin prazne izložbe odavalo je čast radu koji je mogao biti proizveden, ali nije zbog eksponencijalnih smrti uzrokovanih virusom.</s><s>Zvono koje je zvonilo svakih deset minuta poticalo je gledatelje da se prisjete koliko je često izgubljen život i kako je taj život mogao biti jedan od umjetnika u praznoj galeriji.</s>

<s>Solomon R. Guggenheim Muzej
1989. godine Muzej Solomona R. Guggenheima sudjelovao je u Danu bez umjetnosti postavljajući veliku crnu lentu preko tijela zgrade.</s><s>Služio je kao sjećanje na umjetnike koji su živjeli s HIV/AIDS-om ili su umrli od njega.</s><s>Veliko krilo usporedilo se s grobnim pokrovom ili intervencijom koja je potaknula one koji su ulazili u muzej da se podsjete na stalnu epidemiju koja pogađa tisuće različitih ljudi.</s>

<s>Novi Zeland
Prva izložba Dan bez umjetnosti održana na Novom Zelandu otvorena je 1. prosinca 1995. u Southland muzeju i umjetničkoj galeriji.</s><s>Kustos je Wayne P. Marriott, a instalaciju su izveli Daniel McKnight, Vicky Byrne i Marriott.</s><s>Godine 1996.</s><s>Muzej i umjetnička galerija Southland nagrađeni su medijskom nagradom New Zealand AIDS Foundation za svoj rad na promicanju boljeg razumijevanja utjecaja HIV-a/AIDS-a na širu zajednicu.</s><s>Muzej je nastavio s godišnjom izložbom Dan bez umjetnosti do 1999. godine.</s>

<s>2020 online uživo iz New Yorka i drugdje
U 2020. godini, zbog pandemije, VisualAIDS je organizirao online programiranje u kojem su naručeni različiti video radovi iz različitih dijelova svijeta i razgovori s autorima.</s><s>Programiranje je rađeno na više jezika i u New Yorku-u i diljem svijeta u različito vrijeme u različitim vremenskim zonama s različitim partnerskim organizacijama.</s>

<s>Izvori</s>

<s>AIDS u kulturi i medijima
Umjetnički aktivizam</s>

