Savina knjiga
<s>Savina knjiga je ćirilični staroslovenski rukopis iz XI veka.</s><s>Rukopis je ukrašen ornamentima i predstavlja prepis Svetog pisma, i sadrži izbor delova jevanđelja i sinaksar.</s><s>Sadrži 166 listova formata 17h13 cm pergamenta.</s>

<s>Naziv je dobio po njegovom autoru svešteniku Savi, koji je ostavio svoje zapise na marginama.</s><s>Stariji deo pronađen je u severoistočnoj Bugarskoj, dok je ostatak listova pronađen u Kijevu.</s><s>Bio je u vlasništvu Seredkinskoog manastira u blizini grada Pskova.</s><s>U XIV veku je prenet u Narodnu biblioteku u Moskvi.</s><s>Rukopis je nekoliko puta restauriran.</s><s>Restauracija koja je rađena sredinom XX veka znatno je oštetila rukopis.</s>

<s>Rukopis je pronašao i prvi izdao Ismail Sreznjevski 1868. godine u Petrogradu.</s><s>Kritičko izdanje dao je Ščepkin u Petrogradu 1903. godine.</s><s>Ovo kritičko izdanje fototipski je izdato u Gracu 1959. godine.</s><s>Rukopis se čuva u arhivu moskovske narodne biblioteke.</s>

<s>Godine 1999. je objavljeno fototipsko izdanje.</s>

<s>Literatura 
 Savvina kniga.</s><s>Drevneslavяnskaя rukopisь XI, XI—XII i konca XIII veka.</s><s>Častь I: Rukopisь.</s><s>Tekst.</s><s>Kommentarii, M.: Indrik. .</s>

<s>Spoljašnje veze 
 V. Ščepkin, Savvina kniga, SPb.</s><s>1903</s>

<s>Prepisi i prevodi Svetog pisma
Staroslovenski jezik
Slovenska pismenost</s>

