Pleocitoza limfocita
<s>Pleocitoza limfocita (PL) neurološko je stanje sa nenormalno povećanim brojem limfocita u cerebrospinalnoj tečnosti.</s><s>Najčešće nastaje kao posledica aseptičnog, virusima izazvanog meningitisa ili encefalitisa.</s><s>Ovo stanje zapravo je jedan od oblik pleocitoze ili povećanja ukupnog broja ćelija u likvoru.</s><s>Karakteriše se kliničkom slikom u kojoj pacijent ima glavobolju (po tipu migrene) pojavu izuzetno reaktivnih formi limfocitnih ćelija u kičmenoj tečnosti, čiji broj je uvek veći od 5 µL).</s>

<s>Dok limfociti čine otprilike četvrtinu svih belih krvnih ćelija u telu, oni su generalno malobrojni u cerebrospinalnoj tečnosti.</s><s>Normalan broj limfocitnih ćelija u kičmenoj tečnosti je ≤ 5 µL (uglavnom 70-100% su limfociti, a 0-30% monociti) U pleociticitozi, broj limfocita može da se uveća na više od 1.000 ćelija po mm³.</s><s>Povećanje broja belih krvnih zrnaca često prati povećanje koncentracije proteina i drugih tipova ćelija.</s>

<s>Pleocitoza limfocita, javlja se često, udružena sa brojnim, prolaznim, neurološkim poremećajima, koji uključuju i senzomotornu amneziju, afaziju i druge neurološke simptome.</s>

<s>Istorijat 
Određivanje limfocita u pleocitozi postalo je moguće tek sa otkrićem dijagnostičke lumbalne punkcije i tehnologije potrebne za analizu cerebrospinalne tečnosti (likvora) uz pomoć mikrobioloških, biohemijskih i imunoloških testova.</s>

<s>Iako su prve lumbalne punkcije izvedena krajem 19. veka, testovi za otkrivanje povišenog nivo limfocita u okviru centralnog nervnog sistema bili su dostupni tek mnogo godina kasnije.</s>

<s>Bez savremena lumbalna punkcija danas je nezamislivo testiranje likvora i limfocita u njemu koje se koristi za dijagnozu ili isključivanje određeni infektivnih i neinfektivnih bolesti u centralnom nervnom sisitemu, kao što je to npr. meningitis ili pleocitoza limfocita.</s>

<s>Etiopatogeneza 
Uzroci aseptičnog meningitisa mogu biti infektivne (npr. rikecije, spirohete, paraziti) ili neinfektivni (npr. unutarlobanjski tumori i ciste, lekovi, sistemske bolesti) prirode.</s>

<s>Infektivni aspetički memningitis
Najveći broj slučajeva aseptičnog meningitisa posledica je enterovirusa, uključujući eho i koksakkia viruse.</s><s>Čest uzročnik je i virus mumpsa, široko rasprostranjen u svetu.</s>

<s>Enterovirusi i virus mumpsa ulaze u organizam preko respiratornog ili digestivnog trakta hematogeno se zatim šire krvotokom.</s>

<s>Bakterije takođe mogu uzrokovati aseptični meningitis; u takve spadaju spirohete (sifilis, lakmska borelioza, leptospiroza) i rikecije (tifus, pegava groznica Stenjaka ili erlihioza).</s><s>Abnormalnosti u likvoru mogu biti prolazne ili hronične.</s>

<s>Pojedine bakterijske infekcije kao što su mastoiditis, sinusitis, apsces mozga i infektivni endokarditis mogu proizvesti u likvoru promene karakteristične za aseptični meningitis.</s><s>Naime široko rasprostranjena upala dovodi do vaskulitisa koji izaziva pleocitozu bez bakterija u likvoru.</s>

<s>Neinfektivni aspetički memningitis
Neinfektivni uzroci upale moždanih ovojnica su neoplastična infiltracija, curenje sadržaja intrakranijalnih cisti, intratekalna primena lekova, trovanje olovom i radioaktivnim materijama.</s>

<s>Ređe upala nastaje nakon sistemske primene nekih lekova, verovatno usled reakcije preosetljivosti.</s><s>Takvu upalu najčešće uzrokuje nesteroidni antiinflamatorni lek (posebno ibuprofen), antimikrobni lekovi (najčešće sulfa preparati) kao i imunomodulatori (npr. IV imunoglobulini, OKT3 monoklonska antitela, ciklosporin, vakcine).</s>

<s>Bolesti 
Istraživanje su pronašla prisustvo pleocitoze limfocita u likvoru sledećim bolestima:</s>

<s>Aseptični meningitis 
Aseptični meningitis je upala meningealnih ovojnica sa limfocitnom pleocitozom u likvoru kod koje se posle rutinskih bojenja i kultura likvora nije pronađen jasan uzrok bolesti.</s><s>Najčešći uzročnici aseptičnog meningitisa su virusi.</s>

<s>Pseudomigrenični oblik plocitoze 
Veći broj studije sproveden je sa ciljem da se utvrdi povezanost između pseudomigraine i limfocitne pleocitoze.</s><s>Pseudomigrenu karakteriše umerena ili jaka, pulsirajući glavobolja praćena prolaznim neurološkim simptomima i limpfocitna pleocitoza. [9] 
Ovaj oblik migreničnih epizode karakteriše se samoograničavajućim ponavljanjem.</s>

<s>U nekim studija utvrđena je pojava pseudomigrene kod pojedinci u rasponu od oko 15 do 40 godina starosti, nešto češće kod muškarca.</s><s>Posle svake migrenozne epizodu, pacijenti bez simptoma.</s><s>Gotovo svi fiziološki i radiološki testovi (EEG, CT, MRI) su načelno u granicama normale.</s><s>Međutim, 30 od 42 pacijenata (u navedenim studijama) imao je abnormalne EEG nalaz.</s>

<s>U drugoj studiji, pacijenti sa pseudomigrenom imali su povišen nivo limfocitne pleocitoza sa svakiom pseudomigrenoznom epizodom.</s>

<s>Dijagnoza 
U dijagnozi na aseptični meningitis treba posumnjati kod svakog bolesnika sa temperaturom, glavoboljom i meningealni znakovima.</s><s>CT ili MR glave potrebno je uraditi pre lumbalne punkcije ako se sumnja na tumorsku masu (npr. kod žarišnog neurološkog ispada ili edema papile).</s><s>Izmeren pritisak likvora je manje ili više povišen uz prisustvo 10 do > 1000 limfocita u μL.</s><s>Ponekad, u prvim satima razvoja virusnog meningitisa, može biti prisutan manji broj neutrofila.</s><s>Nivo glukoze u likvoru je normalan, a proteina normalna ili umereno povišena.</s><s>Radi identifikacije virusnog uzročnika obično se vrši PCR likvora.</s><s>Dijagnoza Molaretova meningitisa postavlja se PCR analizom za herpes tip 2 DNK.</s><s>Dijagnoza aseptičnog meningitisa uzrokovanog lekovima postavlja se isključivanjem drugih uzročnika.</s><s>Potrebno je izvršiti dijagnostičke testove na klinički sumnjive uzročnike (npr. rikecijske infekcije, lajmsku boreliozu, sifilis).</s>

<s>Simptomi 
Simptomi aseptičnog meningitisa su visoka telesna temperatura, glavobolja i pozitivni meningealni znaci.</s><s>Virusni meningitis aseptični najčešće prolazi spontano.</s>

<s>Terapija 
Terapija aseptičkog meningitisa sa pleocitozom limfocita najčešće je simptomatska.</s><s>Kako je kod većine pacijenata dijagnoza jasna lečenje zahteva samo dovoljnu hidrataciju (unos tečnosti), primenu analgetika i antipiretika.</s><s>Ako se ne mogu isključiti listerijski ili delimično lečen, ili rani bakterijski meningitis, u zavisnosti od rezultata kultura i ponovnih analiza likvora, daju se antibiotici, efikasni protiv bakterijskog meningitisa.</s><s>Medikamentnima nastao aseptični meningitis leči se ukidanjem uzročnog leka.</s>

<s>Napomena</s>

<s>Izvori</s>

<s>Neurologija
Imunologija</s>

