Povelja Tvrtka I Mlečanima
<s>Povelja Tvrtka I Mlečanima izdana je 1385. godine, kojom je bosanski kralj Tvrtko I potvrdio Mlečanima sva prava koja su imali ranije u gradu Kotoru.</s><s>Po toj su povelji imali Mlečani svog konzula koji se brinuo za interese mletačkih građana u Kotoru.</s><s>Originalni primjerak danas se čuva u Archivio di Stato u Veneciji.</s>

<s>Istorija 
Smrću ugarskog kralja Ludovika I. Velikog 1382. god.</s><s>Ugarska je izgubila ne samo jednog vladara veće vrijednosti, nego i jedinu zakonitu mušku ličnost u dinastiji.</s><s>Njegovi naslednici postele su: udovica Elizabeta, Tvrtkova rodica, i dvije kraljevske kćeri Marija i Jadviga.</s>

<s>Nemajući izgleda za povoljno rješavanje nemira u Hrvatskoj i Dalmaciji, ugarski dvor ustupio je Tvrtku I. grad Kotor.</s><s>Godine 1385, 28. marta, Tvrtko I izdao je kraljevsko pismo (prema diplomatskim formulacijama to pismo imalo je oblik povelje) ugarskom palatinu Nikoli Gorjanskom,  u kojem je obećao da će biti vjeran ugarskim kraljicama Elizabeti i Mariji.</s><s>Za uzvrat, od Ugarske je dobio Kotor (grad njegovih roditelja, kako je Tvrtko naveo u kraljevskom pismu).</s>

<s>Mlečani su 20. jula 1385. god poslali svoga poslanika da od kralja Tvrtka zamoli povlastice za mletačke trgovce u Kotoru.</s><s>Tvrtko je 23. avgusta 1385. god. izdao povelju kojom je dao mletačkim trgovcima povlastice koje su i prije imali.</s><s>Tom prilikom naglasio je da je milošću bižijom kralj Raške, Bosne i dijela Primorja, a da je Kotor za "vijeke" dobio po milosti svoje rođakinje, ugarske kraljice.</s>

<s>Dobivši Kotor Tvrtko je odustao od svojih planova za osvajanje Dubrovnika (gradnja brodova u Veneciji).</s>

<s>U ovo vrijeme Mletačka Republika je još uvijek prvenstveno angažovana trgovinom na Levantu, gdje je nastojala da sačuva svoje pozicije od ekspanzije Osmanlija.</s><s>Trgovačke artikle s Balkana nabavljala je  posredništvom Dubrovčana, dok se njihova trgovina u drugoj polovini XIV vijeka zasnivala na razmmjeni sa gradovima na obali.</s>

<s>Opis 
Tekst povelje kralja Tvrtka I. mletačkim trgovcima za slobodnu trgovinu u Kotoru izdane 23.08.1385, pisana je na latinskom jeziku.</s><s>Početak glasi:</s>

<s>Nos Stephanus Tuertcho dei gratia rex Rascie, Bossne, Maritimarumque parcium etc.</s><s>Vniuersis et singuli Christi fidelibus quibus presentes ostenduntur salutem in eo in quo in terris regnancium solia sunt erecta.</s><s>Hinc uestre uniuersitatis fraternitati elucescat per presentes...</s>

<s>Prijevod povelje:</s>

<s>Mi Stefan Tvrtko milošću Božjom kralja Raške, Bosne, primorskih predjela itd.</s><s>Svima i pojedincima, Hristovim vjernicima, na koje se odnosi izdavanje isprava, spasenje u Onome po kome su uzvišena prijestolja onih koji vladaju na zemlji...</s>

<s>Povelja je pisana latinskim jezikom, a pismo je pedantna i čitljiva polukurzivna gotica.</s><s>Pisana je na pergamentu izvanrednog kvaliteta, širokog 46 cm, a visokog oko 15 cm .</s><s>Gornja margina je 5 cm, a lijeva i desna takođe oko 5 cm.</s><s>Tekst je smješten između 29 vodoravnih linija.</s>

<s>Posljednja diplomatska formulacija ove Tvrtkove povelje je  datacija.</s><s>Sastoji se od mjesta izdavanja, dana, mjeseca i godine (Gospodnje).</s><s>Datum in aula nostra  Sotesca znači da je povelja sastavljena i izdana u istom mjestu.</s><s>U samoj dataciji naznačeno je koji je uzet način računanja godina (stilus incarnationis ili stilus annuntiationis).</s>

<s>Povelja je pisana u Sutjesci, 23. avgusta 1385. god.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Srednjovjekovna Bosna i Hercegovina</s>

