Peregrin Protej
<s>Peregrin Protej (, , oko 95 – 165. n.e.) bio je grčki kinički filozof iz Parija u Miziji.</s><s>Napustivši dom u mladosti, prvo je živio s kršćanima u Palestini, da bi na kraju bio izbačen iz te zajednice i usvojio život kiničkog filozofa i na kraju se nastanio u Grčkoj.</s><s>Najviše se pamti po samoubojstvu koje je izvršio nakon što je održao vlastiti pogrebni govor, i to tako što se spalio na pogrebnoj lomači tijekom Olimpijskih igara 165. godine n.e. Do 180. godine nove ere, Peregrinov kip postavljen je u njegovom rodnom gradu Pariju; govorilo se da ima proročke moći.</s>

<s>Život</s>

<s>Lukijanov satirični životopis
Jedini detaljan prikaz Peregrinova života zabilježio je Lukijan u svojoj satiri Peregrinova smrt ().</s><s>Iako je ovaj prikaz neprijateljski nastrojen prema Peregrinu, mogu se izvući neke činjenice o njegovom životu.</s>

<s>Peregrin je rođen u Pariju oko 95. g. nove ere.</s><s>U mladosti je bio osumnjičen za oceubojstvo i morao je napustiti rodni dom.</s><s>Tijekom svojih lutanja stigao je do Palestine, gdje je došao u bliski kontakt s kršćanskom zajednicom i brzo stekao autoritet u njoj.</s><s>Rimske su ga vlasti bile zatvorile i tijekom izdražavanja te zatvorske kazne kršćani su mu pružili veliku pomoć.</s><s>Možda je očekivao mučeništvo, ali upravitelj Sirije ga je pustio.</s><s>Čini se da je u ovom trenutku postao kiničar, jer se vratio kući i odrekao se nasljedstva, dajući sav novac ljudima iz svog rodnog grada.</s><s>Nastavio je svoj lutalački život, isprva održavajući bliske odnose s kršćanima, no na kraju ih je na neki način uvrijedio, pa je bio izbačen iz kršćanske zajednice.</s><s>Otišao je u Egipat da bi učio kod čuvenog kiničara Agatobula, gdje je izučio strogi asketizam kiničarske sekte.</s><s>Uputio se u Rim, gdje je oštro istupao protiv rimskih vlasti, a posebno protiv cara Antonina Pija.</s><s>Stekao je sljedbenike među pučanstvom i možda je u ovom trenutku Teagen iz Patre postao njegov glavni učenik.</s><s>Iako ga su isprva tolerirarli, na kraju ga je protjerao gradski prefekt.</s><s>Potom je put otišao u Elidu u Grčkoj, gdje je nastavio protu-rimsko propovijedanje.</s><s>Na Olimpijskim igrama (153. ili 157. g.), Peregrin je oštro napao bogatog filantropa Heroda Atika, zbog čega je bijesna svjetina napala Peregrina, a on je bio prisiljen skloniti se kod Zeusovog žrtvenika.</s><s>U Ateni se Peregrin posvetio proučavanju i podučavanju filozofije i stekao je znatan broj učenika, među kojima i Aula Gelija.</s><s>Na Olimpijskim igrama 161. godine najavio je da će se javno spaliti na sljedećim Olimpijskim igrama:</s>

<s>Rekao je da želi postaviti zlatni vrh na zlatni život; jer onaj koji je živio kao Heraklo trebao bi umrijeti poput Herakla i biti pomiješan s eterom.</s><s>A ja želim, rekao je, da koristim čovječanstvu pokazujući im način na koji treba zanemariti smrt; zbog toga bi svi ljudi trebali igrati Filokteta za mog Herakla.</s>

<s>Izvršio je svoje obećanje: posljednje noći Olimpijskih igara 165. godine, spalio se na pogrebnoj lomači koja se nalazila 20 stadija (3,7 km) istočno od Olimpije.</s><s>Lukijan, koji je bio prisutan, svjedočio je događaju, čuvši kako Teagen, Peregrinov najvatreniji učenik, hvali namjere svoga gospodara.</s>

<s>Teško je rekonstruirati Peregrinove vlastite motive za događaje iz njegova života, jer Lukijan iz općih i osobnih razloga iznosi neprijateljski pogled na Peregrina.</s><s>Prema Lukijanu, Peregrin je ugušio svog oca; postao je kršćanin kako bi mogao steći bogatstvo; dao se uhititi i zatvoriti kako bi stekao reputaciju; dao je svoje nasljedstvo kako bi stekao naklonost među ljudima iz svog rodnog grada; učio je kod Agatobula kako bi mogao postati opsceniji; napadao je Rimljane da bi postao poznat; i ubio se da bi postao zloglasan.</s>

<s>Gelijev prikaz
Aulo Gelije daje kratak prikaz Peregrina, koji se, pak, razlikuje od Lukijanovog.</s><s>Gelije opisuje Peregrina kao "čovjeka dostojanstvenog i postojanog", koga je redovito posjećivao u njegovoj kolibi izvan Atene, gdje je slušao "korisne i plemenite" stvari:
Govorio je da mudar čovjek neće počiniti grijeh, čak i kad bi znao da za njega neće saznati ni bogovi ni ljudi; jer je smatrao da se treba suzdržati od grijeha, ne strahom od kazne ili od sramote, već iz ljubavi prema pravdi i poštenju i iz osjećaja dužnosti.</s>

<s>Aluzija Amijana Marcelina
Amijan Marcelin također na pozitivan način spominje Peregrina, premda samo usput.</s><s>Opisujući pogubljenje filozofa Simonida iz 4. stoljeća, koji je živ spaljen za vladavine cara Valensa, Amijan uspoređuje Simonida s Peregrinom:</s>

<s>Simonid, ... kojemu je smrt bila bijeg iz mračnog tiranskog života i koji se smijao iznenadnim katastrofalnim preokretima sudbine, nepomično je stajao usred plamena, poput slavnog filozofa Peregrina, nadimka Protej.</s><s>Ovaj, odlučivši napustiti svijet, popeo se na lomaču koju je sam podigao na petogodišnjim olimpijskim igrama i progutala ga je vatra dok je cijela Grčka promatrala.</s>

<s>Moderne rekonstrukcije
Nekoliko modernih povjesničara pokušalo je rekonstruirati Peregrinov život na temelju Lukijanovih spisa i drugih izvora koji su utvrdili povijesne datume, poput završetka izgradnje akvedukta Heroda Atika i židovske pobune u Siriji.</s><s>Jedna od cjelovitijih vremenskih crta života Peregrina Proteja dolazi od Gilberta Bagnanija, koji predlaže sljedeću vremensku liniju za Peregrinov život:</s>

<s>oko 95. rođen u Pariju
114–116. boravi u Armeniji
oko 120. nalazi se u Pariju: smrt njegovog oca
120–130. odlazi u Palestinu i Siriju: pridružuje se esensko-ebionitskoj crkvi u Peli
132. utamničen na početku židovskog ustanka
134.</s><s>Julije Sever ga oslobađa
135. vraća se u Parij i nastavlja svoja putovanja
oko 140. ekskomuniciran kao ebionit: odlazi u Egipat
oko 150. odlazi u Rim
oko 152. protjeran iz Rima
153. napada Heroda Atika u Olimpiji
157. miri se s Herodom
165. oduzima sebi život u Olimpiji.</s>

<s>Reference</s>

<s>Vanjske veze
Aulus Gellius, Attic Nights, xii, 11.</s><s>Lucian, The Death of Peregrinus.</s><s>Gilbert Bagnani, Peregrinus Proteus and the Christians</s>

<s>Umrli 165.</s><s>Grčki filozofi</s>

