Saski ratovi
<s>Saski ratovi bili su kampanje i ustanci tokom više od trideset godina - od 772. godine, kada je Karlo Veliki po prvi put stupio na tlo Saksonije sa namjerom da ju osvoju, do 804. godine, kada je ugušena posljednja pobuna nezadovoljnih plemena.</s><s>Sve skupa, došlo je do osamnaest bitki u današnjoj sjeverozapadnoj Njemačkoj.</s><s>One su rezultirale pripajanjem Saksonije u franačku državu i njihovim prisilnim preobraćanjem sa germanskog paganizma na katoličanstvo.</s>

<s>Unatoč brojnim preprekama, Sasi su nepokolebljivo odolijevali, vraćajući se da haraju Karlovim zemljama čim bi on usmjerio pažnju drugdje.</s><s>Njihov glavni vođa, Widukind, bio je otporan i snalažnjiv neprijatelj i prihvatao je Karlove poklone pomirenja u opasnoj situaciji, ne gubeći obraz i sprječavajući Karla da nastavi nepovoljan rat.</s><s>Taj dogovor spasio je iznimna prava saskih vođa na svoju domovinu.</s><s>Widukind (tj. Waldkind, "dijete šume") je pokršten 785. i sahranjen u jedinoj njemačkoj crkvi bez vrha tornja.</s>

<s>Sasi su podijeljeni na četiri podgrupe u četiri regije.</s><s>Najbliža drevnom franačkom kraljevstvu Austraziji bila je Vestfalija, a najudaljenija je bila Ostfalija.</s><s>Između ta dva kraljevstva nalazile su se Angrija (ili Engern), a sjeverno od njih tri, pri osnovi jutlandskog poluotoka, nalazila se Nordalbingija.</s>

<s>Prva faza 
Sredinom januara 772. godine, pljačka i paljevina crkve u Deventeru od strane saske ekspedicije bila je Casus belli za prvi rat koji je Karlo Veliki vodio protiv Sasa.</s><s>Počeo je sa franačkom invazijom saske teritorije i pokoravanjem Angrijaca i uništenjem njihovog svetog simbola Irminsula blizu Paderborna 772. ili 773. kod Eresburga.</s><s>Irminsul je možda bio prazno stablo, vjerojatno predstavljajući stup koji drži nebesa—slično nordijskom stablu Yggdrasil i, čini se, često vjerovanje među Germanima.</s><s>Karlova kampanja vođena je sve do rijeke Weser i uništila je nekoliko velikih saskih utvrda.</s><s>Nakon pregovora sa nekim saskim plemićima i uzimanja talaca, Karlo je usmjerio pažnju na svoj rat sa Lombardima u sjevernoj Italiji; međutim, slobodni saski seljaci, pod vođstvom Widukinda, nastavili su odolijevati i pljačkali su franačke zemlje u regiji Rajne.</s><s>Oružani konflikti trajali su godinama bez slabljenja.</s>

<s>Do Karlove druge kampanje došlo je 775. godine.</s><s>On je tada prošao kroz Vestfaliju, osvojio utvrdu Sigiburg, i prošao kroz Angriju, gdje je ponovo pobijedio Sase.</s><s>Konašno ih je pobijedio u Ostfaliji, a njihov vođa, Hessi, prešao je na Kršćanstvo.</s><s>Vratio se kroz Vestfaliju, ostavivši privremene logore u Sigiburgu i Eresburgu.</s><s>Čitava Saksonija, osim Nordalbingije, bila je pod njegovom kontrolom, ali neposlušni Sasi nisu ostali potčinjeni zadugo.</s>

<s>Nakon ratovanja u Italiji, brzo se vratio u Saksoniju (stigavši u Lippe prije nego što su Sasi saznali da je napustio Italiju) po treći put 776. godine, kada je u pobuni uništena njegova utvrda u Eresburgu.</s><s>Sasi su ponovo potčinjeni, iako je Widukind pobjegao kod Danaca.</s><s>Karlo je sagradio novi kamp kod Karlstadta.</s><s>On je 777. sazvao nacionalno vijeće u Paderbornu radi potpune integracije Saksonije u njegovo franačko kraljevstvo.</s><s>Mnogi Sasi su pokršteni.</s>

<s>Glavna svrha vijeća bila je približavanje Saksonije kršćanstvu.</s><s>Misionari, prevashodno Anglosaksonci iz Engleske, odabrani su da provedu taj zadatak.</s><s>Karlo Veliki izdao je brojne dekrete u svrhu slamanja saskog otpora i proglasio je smrtnu kaznu za svakoga ko se i dalje pridržavao paganskih običaja ili nije poštovao kraljev mir.</s><s>Njegov strog i beskompromisan stav, zbog kojeg mu je dat naziv "krvnik Sasa", naveo je njegovog bliskog savjetnika, Alkuina, kasnije opata Opatije svetog Martina u Toursu, da urgira na blagost, s obzirom na to da se Božija riječ ne bi trebala širiti mačem već ubjeđivanjem; međutim, sukobi su se nastavili.</s>

<s>U ljeto 779. godine, Karlo Veliki je ponovo krenuo u Saksoniju i osvojio Ostvaliju, Angriju i Vestfaliju.</s><s>Tokom vijeća kod Lippspringea, podijelio je zemlju na misionarske distrikte i franačke grofovije.</s><s>Sam je sudjelovao u nekoliko masovnih krštenja (780).</s><s>Potom se vratio u Italiju i više nije bilo saskih pobuna.</s><s>Od 780. do 782. u zemlji je vladao mir.</s>

<s>Srednja faza 
Karlo se vratio u Saksoniju 782. i uveo građanski zakonik i postavio grofove, i saske i franačke.</s><s>Zakoni su bili oštri za vjerska pitanja, naime, za starosjedilački paganizam Sasa.</s><s>To je uzrokovalo obnovu starog konflikta.</s><s>Te godine, u jesen, Widukind se vratio i poveo pobunu koja je rezultirala mnogim napadima na Crkvu.</s><s>Sasi su napali područje Hata, germanskog plemena koje je sveti Bonifacije već preobratio i koje je bilo čvrsto u sklopu Karlovog carstva.</s><s>Widukind je uništio franačku vojsku kod Süntela dok se Karlo borio protiv Lužičkih Srba.</s><s>Kao odgovor na tu prepreku, Karlo je tokom verdenskog masakra, naredio obezgljavljivanje 4500 Sasa koji su uhvaćeni u prakticiranju paganizma nakon preobraćenja na kršćanstvo, dok je Widukind ponovo pobjegao u Dansku.</s><s>Nakon tog Blutgerichta, neki historičari su izjavili da nije došlo do masakra, ili da je to bila bitka, ali prema Alessandru Barberu, ni jedna od tih tvrdnji nije vjerodostojna.</s><s>Taj čin doveo je do još dvije godine konstantnog ratovanja (783-785), tokom kojih je Karlo prezimljavao u centralnoj Saksoniji, u Mindenu.</s><s>Postepeno, Franci su postigli nadmoćnost.</s><s>Do prekretnice je došlo 785. godine, kada se Widukind dao krstiti i zakleo na odanost Karlu.</s><s>Sa krajem tog rata Karlo je mogao potvrditi da je osvojio Saksoniju, te je u zemlji vladao mir idućih sedam godina, iako su se pobune nastavile javljati mjestimično do 804. godine.</s>

<s>Završna faza 
792. godine, Vestfalci su se pobunili protiv svojih gospodara kao odgovor na prisilno novačenje za ratove protiv Obra.</s><s>Ostfalci i Nordalbingijci su im se pridružili 793. godine, ali taj ustanak nije se raširio kao prethodni i sasvim je prestao do 794. godine.</s>

<s>796. je uslijedila angrijska pobuna, ali Karlovo lično prisustvo i prisustvo odanih kršćanskih Sasa i Slavena odmah ju je slomilo.</s><s>Posljednji ustanak Angra desio se 804. - više od trideset godina nakon Karlovog prvog pohoda protiv njih.</s><s>Taj put, najneposlušnije pleme među njima, Nordalbingijci, našli su se faktički onesposobljeni da se pobune.</s><s>Karlo Veliki je iselio 10 000 njih u Neustriju i dao njihove sada nenaseljene zemlje odanom kralju Abotrita.</s><s>Konstruktivno je citirati Einharda, Karlovog biografa, po pitanju završavanja tako velikog sukoba:
Rat koji je trajao toliko godina na kraju je završen njihovim pristankom na kraljeve odredbe; koje su bile odricanje od svojih nacionalnih religijskih običaja i štovanja đavola, prihvatanje zavjeta kršćanske vjere i religije, te jedinstvo sa Francima radi stvaranja jednog naroda.</s>

<s>Pri kraju tih ratova, Karlo Veliki je počeo stavljati veći naglasak na pomirenje.</s><s>On je 797. ublažio posebne zakone, a 802. je sasko opće pravo kodificirano kao Lex Saxonum.</s><s>To je popratilo uspostavljanje crkvenih struktura (uključujući episkopije u Paderbornu, Münsteru, Bremenu, Mindenu, Verdenu i Osnabrücku) koje su osigurale preobraćenje saskog naroda.</s><s>Posljednji saski ustanak bila je Stellinga, koja je trajala od 841. do 845. godine.</s>

<s>Religijska priroda rata 
Misleći na Sase, tadašnji pjesnik epa Karolus magnus et Leo papa hvali strah kao sredstvo preobraćenja: "Što oprečan um i izopačena duša odbijaju učiniti ubjeđivanjem, / Neka skoče učiniti kada ih natjera strah."</s>

<s>Jedan od Karlovih poznatih kapitulara ocrtava dio religijske namjere njegovih interakcija sa Sasima.</s><s>On 785. izdaje Capitulatio de partibus Saxoniae, koji je istakao da "Ako se ijedan od rase Sasa odsada skriven među njima želio skriti nekršten i prezirao doći na krštenje i želio ostati pagan, neka bude kažnjen smrću."</s>

<s>Izvori 
 Reuter, Timothy.</s><s>Germany in the Early Middle Ages 800–1056.</s><s>New York: Longman, 1991.</s><s>Oman, Charles.</s><s>The Dark Ages 476–918.</s><s>London, 1914.</s><s>Einhard, preveo Samuel Epes Turner.</s><s>The Life of Charlemagne.</s><s>New York, 1880.</s><s>McGrath, Freddie.</s><s>The Longevity of the Saxon Wars. pri Univerzitetu u Leedsu</s>

<s>Povezano 
 Frizijsko-franački ratovi
 Verdenski masakr
 Saksonija
 Germani</s>

<s>Reference</s>

<s>Karlo Veliki
Srednjovjekovni ratovi</s>

