Bogorodica na stijenama
<s>Bogorodica na stijenama, Gospa od stijena ili Djevica u špilji, slavna slika Leonarda da Vincija, a koja je sačuvana u dvije verzije; jedna u pariškom Louvreu, a druga u Nacionalnoj galeriji u Londonu.</s>

<s>Historija</s>

<s>Temeljem dokumenata koje je 1910. pronašao Gerolamo Biscaro znamo da se Leonardo da Vinci 25. aprila 1483. god., zajedno s braćom Evangelistom i Giovannijem Ambrogiom de Predis, obavezao ugovorom da do 8. decembra iste godine isporuči sliku za oltar Bezgrešnog začeća u crkvi San Francesco Grande u Milanu.</s><s>Ugovor opisuje u puno detalja kako bi slika trebala izgledati, čak i koje bi se boje trebale upotrijebiti.</s><s>Brige bratstva su razumljive jer ova slika predstavlja novu dogmu, onu o Bezgrešnom začeću, koje je tada strastveno diskutirana.</s><s>Čak je i Papa prihvaća tek pet godina prije, ali je priznata tek 1496. od Sorbonne i objavljeno kao dogma 1854. god.</s><s>Dogma Bezgrešnog začeća ne odnosi se samo na rođenje Krista ispunjeno tajnama, nego i na čudnovato rođenje Djevice Marije.</s><s>Naime, Sveta Ana, Marijina majka, nije upoznala svog supruga Josipa tijelom, za dobivanje djeteta dovoljan je bio jedan jednostavan poljubac.</s><s>Ta dogma je ciljala na to da se naglasi svetost Djevice i time potvrdi važnost kulta Djevice Marije.</s>

<s>U očima bratstva umjetnik se ne treba baviti teologijom, on radi ilustraciju teze isto tako kao i što danas reklamna agencija zapošljava fotografa da napravi određen koncept u slikama.</s><s>Leonardo se nije niti u jednoj točci pridržavao ugovora.</s><s>Njegova slika pokazuje Djevicu bez zlata i svetih zapisa, koja sjedi u egzilu u Egiptu pred špiljom, s Isusom, koji blagoslivlja Ivana i sa sklopljenim rukama moli, a Ivan pokazuje s prstom na arkanđela Uriela.</s><s>Usprkos svim osobnim idejama na slici (kao što je Sveti Ivan na slici u čast Bezgrešnog začeća, ili kuda gleda anđeo?) Leonardo je napravio i dosta ustupaka.</s><s>Vegetacija s kojom je ukrasio špilju odgovara tradicionalnoj simbolici susreta sv. Ivana s djetetom Isusom koji se dogodio u „cvatućoj pustinji”.</s><s>Bršljan u pozadini znači vjernost i kontinuitet, a palme i iris u prednjem planu upućuju istovremeno na tjelesnost i mir, koji je obećan ljudima.</s><s>Anemone, boje krvi, u antici poznato kao cvijeće tuge i smrti, unaprijed predstavljaju krštenje.</s>

<s>Oko 1490. godine Leonardo i Ambrogio započinju sudski proces s Bratstvom.</s><s>Umjetnici su apelirali na svog vojvodu Ludovika Sforzu te pokušavaju dobiti viši iznos za svoj rad nego što je bilo predviđeno ugovorom, no međutim nisu uspjeli u svojoj namjeri.</s>

<s>Prva slika, „Djevica u špilji” iz Louvrea, zadivila je u decembru 1499. godine Luja XII. u Milanu i tada je guverner Charles d'Amboise, koji je htio time pokazati svoju odanost kralju, šalje u Francusku.</s><s>Na milanski oltar dolazi replika koju opet Leonardo da Vinci i Giovanni Ambrogio de Predis (Evangelista de Predis umire 1490.) zajedno započinju, ali koju potpuno sam potonji (s Leonardovom suglasnošću) završava.</s>

<s>Druga slika 1625. godine biva izložena kao dio kraljevske kolekcije u Fontainebleau.</s><s>„Gospa od stijena” ostaje u crkvi San Francesco Grande u Milanu do 1781. godine, zatim dolazi u hospital Sv. Katarine u Milanu, gdje 1785. god. biva prodana engleskom slikaru Gavinu Hamiltonu.</s><s>Dolazi u kolekciju Markiza od Lansdowna, poslije toga Grofu od Suffolka.</s><s>Od 1880. god. slika se nalazi u Nacionalnoj galeriji u Londonu.</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Službene stranice Nacionalne galerije u Londonu
 Službene stranice Louvrea</s>

<s>Slike 1480-ih
Slike Leonarda da Vincija
Kultura u Londonu
Kultura u Parizu</s>

