Crkva presvetog Trojstva u Sarajevu
<s>Crkva presvetog Trojstva, je katolička crkva, Vrhbosanska nadbiskupija‚ u naselju Dolac Malta Sarajevo, Bosna i Hercegovina.</s>

<s>Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj od 12. do 18. maja 2009. godine, donijela je odluku da se crkva proglasi za  nacionalni spomenik BiH.</s><s>Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Martin Cherry, Amra Hadžimuhamedović (predsjedavajuća), Dubravko Lovrenović, Ljiljana Ševo.</s><s>Nacionalni spomenik čine crkva i pokretna imovinа koju sačinjavaju: tri oltarske slike Otona Ivekovića, vitraži, tri oltara, propovjedaonica, dvije ispovjedaonice, crkvene klupe, Put križa (14 postaja), 11 skulptura, zavjetni križ (Raspelo), monstranca, kalež i dva ciborija.</s>

<s>Historija 
Izgrađena je prema projektu arhitekte Josipa Vancaša 1906. godine.</s><s>Prema svojim arhitektonskim vrijednostima, ovaj objekat je jedno od značajnih ostvarenja historicizma u sakralnoj umjetnosti Sarajeva i čitave Bosne i Hercegovine, sa neoromaničkim karakteristikama.</s><s>Primjena romaničkih stilskih elemenata vidljiva je u oblikovanju ulaznog portala sa zvonikom, kao i na svim fasadama objekta na kojima su izrađene dvobojne trake u alternaciji oker-žute boje, zatim arhitektonskoj plastici sa romano-gotičkim motivima, kao i na prozorima koji su ukrašeni vitražima.</s>

<s>Gradnja crkve započela je 14. maja 1905. godine, a  dovršena je 18. novembra 1906. godine kada je svečano blagoslovljena od strane nadbiskupa Josip Stadlera.</s><s>Troškovi izgradnje crkve iznosili su oko 100.000 kruna.</s>

<s>Opis 
Crkva Presvetog Trojstva je jednobrodna građevina pravougaonog oblika.</s><s>Vanjska dužina objekta iznosi 40,0 m, širina na južnoj strani 14,9 m, a na sjevernoj  17,2 m. Glavni ulaz u se nalazi na južnoj strani, a apsida u kojoj je smješten oltar, smještena je na sjevernoj strani.</s><s>U dispozicionom smislu crkva ima: narteks čije vanjske dimenzije iznose 12,5X5,25 m; naos 25,45X14,00 m i svetište 5,90 x 17,20 m, zatim horsku galeriju koja se nalazi iznad narteksa.</s>

<s>Crkva ima tri oltara, jedan glavni i dva bočna.</s><s>Nacrt za glavni oltar, posvećen Presvetom Trojstvu izradio je Josip Vancaš.</s><s>Oltar je izrađen kombinacijom najfinijeg bijelog dalmatinskog i crvenkastog sarajevskog mramora.</s><s>Bočni oltari i propovjedaonica izrađeni su također prema Vancaševim nacrtima, u tirolskoj firmi F. Stuflezera.</s><s>Ovaj crkveni mobilijar napravljen je od hrastovine, hromiran i djelimično pozlaćen.</s><s>Dva bočna oltara posvećena su događajima iz Bogorodičina života.</s>

<s>Prvobitno zidno slikarstvo crkve nije sačuvano.</s><s>Nekoliko različitih dokumenata otkriva vrlo dragocijene podatke.</s><s>Prvi od njih – račun predviđenih troškova – navodi da je za oslikavanje nutrine crkve bila zadužena radionica za dekorativno slikarstvo iz Sarajeva uz trošak od 2120 kruna.</s><s>Vlasnik ove radionice, ugledni slikar Carl Richter, radio je na oslikavanju ovog, ali i brojnih drugih objekata u Sarajevu.</s>

<s>U prozorskim nišama prvobitno su bili postavljeni vitraži iz radionice Eduarda Kratzmanna iz Beča, od kojih sačuvana su samo tri.</s><s>Godine 1990. poznati atelje za izradu vitraža Stanišić iz Sombora izvršio je popravak vremenom oštećenih vitraža, a u oltarnoj apsidi izrađena su dva nova vitraža.</s><s>Godine 2005, ista je firma postavila 10 novih vitraža i tri manja.</s>

<s>U posebno lijepe predmete pokretnog crkvenog inventara, izdvaja se četrnaest postaja Puta križa.</s>

<s>Literatura 
 Jela Božić, - Arhitekt Josip pl. Vancaš, Značaj i doprinos arhitekturi Sarajeva u periodu austrougarske uprave (doktorska disertacija), Univerzitet u Sarajevu, Arhitektonski fakultet u Sarajevu, Sarajevo.</s>

<s>Reference</s>

<s>Vanjski linkovi</s>

<s>Crkve u Sarajevu
S
Nacionalni spomenici u Sarajevu</s>

