José María Aznar
<s>José María Aznar (rođen 25. februara 1953) španski je političar koji je u periodu od 1996. do 2004. bio španski premijer.</s><s>U tome je periodu vodio i Narodnu partiju, vodeću partiju desnoga centra u zemlji.</s>

<s>Anzar je završio studije prava na Complutensijanskom univerzitetu u Madridu gde je postao član falangističke studentske grupe.</s><s>Po završetku studija našao je posao u javnom sektoru.</s><s>Postao je član desničarske Narodne alijanse koja je 1989. postala Narodna partija desnog centra.</s><s>U periodu od 1987. do 1989.</s><s>Anzar je predsedao skupštinom zajednice Kastilje i Leona, a od 1989. do 1996. predvodio je opoziciju na nacionalnom nivou.</s><s>1995. preživeo je pokušaj atentata od strane baskijske separatističke terorističke organizacije ETA.</s>

<s>Na izborima 1996.</s><s>Narodna je partija pobedila, ali nije uspela da osvoji apsolutnu većinu što ju je prisililo da podršku traži od baskijskih, katalonskih i kanarskih regionalističkih partija.</s><s>Aznar je proglašen premijerom 4. maja 1996. godine započinjući svoj prvi mandat obeležen politikama liberalizacije tržišta, slabljenja regulacije ekonomije, rezovi državne potrošnje, ispunjavanje uslova za članstvo u eurozoni i neuspeli pokušaj pregovora sa teroristima iz ETA-e.</s>

<s>Narodna partija odnela je pobedu i na izborima 2000. godine, ovaj put sa apsolutnom većinom od 183 poslanika (od 350) što joj je omogućilo da samostalno formira vlast.</s><s>Drugi je mandat obeležen snažnim približavanjem u odnosima sa Sjedinjenim Američkim Državama i administracijom republikanskog predsednika Georga W. Busha.</s><s>Anzarova je vlada podržala invaziju na Avganistan i invaziju na Irak.</s><s>Odlučila je i da se pridruži u invaziji na Irak bez obzira na to što se toj odluci protivilo čak 91% građana.</s>

<s>Izbori za 2004. raspisani su za 14. maj, a 11. maja dogodili su se napadi u Madridu 2004. u kojima su stradale 192 osobe.</s><s>Vlada je, bez obzira na sve veći broj dokaza, odgovornost pokušavala da pripiše baskijskim separatistima.</s><s>Taj se pokušaj pokazao veoma neuspešnim i doveo do javne ljutnje i uverenja da vlasti ne govore istinu.</s><s>To je uverenje dovelo do naglog pada u podršci Narodnoj partiji i pobedi opozicione Španske socijalističke radničke partije koju je vodio José Luis Rodríguez Zapatero.</s>

<s>Nakon izbora Anzar je prešao u privatni sektor, a do 2016. zadržao je mesto počasnog predsednika Narodne partije.</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Španski političari
Premijeri Španije
Studenti Complutensijanskog univerziteta u Madridu</s>

