Ho'oponopono
<s>Hoʻoponopono (takođe i:  ho-o-pono-pono, ho'oponopono, hooponopono), „dovesti u red“, tehnika je starih Havajaca za pomirenje i oproštaj.</s><s>Slični običaji su poznati u celokupnom prostoru Južnog Pacifika.</s><s>Tradicionalni hoʻoponopono se sprovodio od strane jednog ili jedne kahuna lapa'au (sveštenik tradicionalne religije koji je lečio) u svrhu iscelivanja telesnih i duševnih bolesti, pretežno u krugu porodice.</s>

<s>Moderne verzije su najčešće tako koncipirane da ih pojedinac može izvoditi sam.</s>

<s>Pojam 
„Hoʻoponopono“ je u  Hawaiian Dictionary (Pukui, Elbert) definisan kao duhovno čišćenje, kao porodična konferencija u kojoj se međuljudski odnosi ponovo obnavljaju pomoću molitve, razgovora, priznavanja krivice, kajanja i međusobnog praštanja.</s>

<s>Pojam hoʻoponopono je sastavljen iz prefiksa kauzativa ho'o- ,pokrenuti postupak' i iz reči pono čije bi osnovno značenje otprilike glasilo ispravno ili ispravnost.</s>

<s>Pono međutim ima veoma širok spektar značenja, kao imenica stoji za plemenitost, čestitost, moralnost, ispravno postupanje, dobrobit, blagostanje, brižnost, korist, prirodno stanje, obavezu.</s><s>Kao pridev znači moralno, prikladno, ispravno, pravedno, čestito, tačno, puno vrlina, uredno, korisno, uspešno, precizno, pogodno, opušteno, olakšano.</s><s>Kao glagol nosi značenje trebati i morati. (O kojoj vrsti reči se radi, u havajskom jeziku zavisi od reda reči u rečenici.)</s>

<s>Duplirano ponopono znači ispraviti, dovesti u red, doraditi, regulisati, urediti, korigovati, pospremiti, počistiti, učiniti nešto valjano.</s>

<s>Razgraničavanje 
Pojačano relativiziranje hoʻoponopono tehnike počev od 2007 godine dovelo je do toga da se spiritualne tehnike nastale izvan prostora Havaja označavaju kao hoʻoponopono, iako ne odgovaraju njegovoj prvobitnoj definiciji.</s><s>Treba naglasiti da tehnike kojima na primer nije za cilj međusobni oproštaj ili prilikom kojih se ho'oponopono povezuje sa drugim tehnikama poput EFT (tehnika emocionalne slobode) nisu ho'oponopono tehnike.</s>

<s>Polinežansko predanje</s>

<s>Mnogi Polinežani veruju da lično neprimereno ponašanje (hara ili hala) izaziva bolesti.</s><s>Pre dolaska hrišćanstva među pojedincima je postojalo verovanje da neprimereni postupci mogu da razljute bogove, drugi su opet verovali da takvo ponašanje privlači zlonamerne bogove; slično tome u drugim kulturama se smatralo da osećaji krivice, izazvani neprimerenim postupcima, čine bolesnim.</s><s>Poslednje navedeno verovanje bilo je aktuelno i nakon pokrštavanja Polinežana.</s><s>„U najvećem broju slučajeva mogu da se koriste posebni obredi za poništavanje grešaka na primer u vidu pokajanja i time da se umanji njihovo nagomilavanje.“</s>

<s>Na ostrvima Republike Vanuatu u Južnom Pacifiku stanovnici veruju i dan danas da bolesti po pravilu nastaju zbog seksualnih promašaja ili ljutnje.</s><s>„Ako si dva ili tri dana besan, snaći će te neka tegoba ili bolest“, rekao je jedan lokalni mudrac.</s><s>Terapija je priznavanje krivice, od strane samog pacijenta ili jednog člana porodice.</s><s>U slučaju da se to ne desi, pacijent može da umre.</s><s>Stanovnici Vanuatua veruju da to što se taji, bolestima daje moć.</s><s>Kada se greška prizna, ona gubi moć nad tom osobom.</s>

<s>Kao i mnogi drugi ostrvljani, uključujući i Havajce, i stanovnici Tikopia na Solomonskim otocima i Rarotonga na Kukovim ostrvima veruju da neprimereno ponašanje roditelja može da se prenese i na njihovu decu.</s><s>Kada se neko dete razboli, sumnja se da se roditelji svađaju ili se nedolično ponašaju.</s><s>Pored bolesti smatra se da socijalni nemir može, zavisno od obima u kome se javlja, da izazove i neplodnost vrta ili zemlje ili čak katastrofe.</s><s>U tom slučaju harmonija može ponovo da se uspostavi tek priznavanjem krivice ili traženjem oproštaja.</s>

<s>Slične tradicije susreću se i na ostrvu Samoa,  Tahitiju,  i kod Maora sa Novog Zelanda.</s>

<s>Havajska tradicija</s>

<s>Poznata havajska naučnica Mary Kawena Pukui je napisala da je to bila tradicija na starim Havajima, njeno usmeno predanje mogu da potvrde savremene havajski starešine.</s><s>Pukui (1895-1986) je kao prva u svojoj knjizi iz 1958. zabeležila koja iskustva i posmatranja je od svog detinjstva imala sa hoʻoponopono tehnikom koju je naučila od svoga dede.</s>

<s>Iako se reč  hoʻoponopono tada nije koristila, rani havajski istoričari opisali su jedno verovanje da bolest nastaje kršenjem tabua ili duhovnih zakona i da ta bolest nije mogla da se izleči sve dok bolesnik nije okajao svoj prestup, često uz podršku jednog ili jedne kahuna pule (sveštenik koji isceljuje molitvom) ili kahuna la'au lapa'au (travara).</s><s>Oproštaj bi se molio od bogova ili od osobe sa kojom je bolesnik bio u svađi.</s>

<s>Pukui je opisala tehniku svojih predaka kao skup svih članova porodice, pa i daljih, kako bi se narušeni porodični odnosi ponovo doveli u red.</s><s>Neke porodice sastajale su se dnevno ili nedeljno kako bi sprečile nastanak problema koje su naslućivali.</s><s>Druge porodice sastajale su se kada bi se neko razboleo.</s><s>Polazili su od toga da bolesti nastaju zbog stresa, osećaja krivice, međusobnog optuživanja i nedostatka praštanja.</s>

<s>hoʻoponopono je ispravljao neprimereno ponašanje, obnavljao dobar odnos među članovima porodice i očuvao isti, tako što se tokom same tehnike dospeva do bogova ili preko boga do začetnika svađe.</s><s>Ovo duhovno čišćenje najčešće su vodili najstariji članovi porodice.</s><s>U slučaju da porodica nije uspevala da otkloni problem, obraćali su se nepristrasnoj, stručnoj uvaženoj osobi.</s><s>Prema Patricku Ka'ano'i to je bio 'uao-medijator koji je podsticao sporazum, ali koji nije zauzimao stranu..</s>

<s>Tehnika 
Nakon molitve problemi se formulišu i započinje se razgovor o prestupima.</s><s>Očekuje se da članovi porodice sa ozbiljnošću rade na problemu i da se pri tom ne zadržavaju na greškama.</s><s>Iskrenost (havajski 'oia'i'o) je osnovni preduslov za ovu tehniku.</s><s>Uobičajeno je da jedan član porodice vodi diskusiju i zaustavlja je (pau, „stop“) ako izbije svađa.</s><s>Kako bi se našlo vremena za razmišljanje o emocionalnim zapletima i počinjenim povredama uvode se minute ćutanja.</s><s>U obzir treba da budu uzeta osećanja svih ponaosob.</s><s>Potom sledi priznavanje krivice, izražavanje kajanja (mihi) i oproštaj (kala, „oslobađanje“).</s><s>Izvinjenje treba da se veruje i da se prihvati, eventualno uz određeno vreme za razmišljanje.</s><s>Veruje se da su Bog ili preci prisutni (jer su na početku bili prizvani) i da će neodložno da kazne neiskreno izvinjenje ili neprihvaćen oproštaj.</s><s>Sve ostalo je na poštovanju porodice.</s>

<s>Ukoliko se pokaže da iza oproštene povrede stoji neka druga, tehnika se ponavlja, sve dok se sva ljutnja ne otkloni.</s><s>„Svako oslobađa svakoga“.</s><s>Svi prisutni se oslobađaju od problema ('oki, „odseći“), često pomoću molitve, i završavaju događaj svečanim slavljem nazvanim pani („završetak“, „vrata“, „poklopac“).</s><s>Na slavlju se često služilo jelo od kala-morske trave (limu kala) kao simbol puštanja (kala) koje je usledilo.</s>

<s>Drugi vid prikazivanja oslobađanja od problema koristila je porodica kahuna Makaweliweli sa ostrva Moloka'i, predavanjem lanca (lei) napravljenog od ploda drveta hala preko ramena.</s><s>Hala znači „prestup, greška“, „proći, nestati“ i „pandanus“.</s><s>Havajski jezik je veoma bogat mnogoznačnim rečima (kaona) i to se u havajskoj kulturi često primenjuje.</s>

<s>„Aunty“ Malia Craver, koja je preko trideset godina radila u Queen Lili'uokalani Children’s Center, davala je tradicionalne hoʻoponopono kurseve.</s><s>30. avgusta 2000. govorila je o tome pred Ujedinjenim Nacijama.</s>

<s>Moderne verzije</s>

<s>Tradicionalna primena 
U kasnom 20. veku sudovi su počeli da osuđuju kako maloletne, tako i odrasle osobe, na sprovođenje tradicionalne tehnike hoʻoponopono zajedno sa svojim porodicama.</s><s>Pri tom nije bilo neophodno prisustvo sudije, nego je hoʻoponopono vođen od strane osobe koju porodica može da odabere sa liste sačinjene od strane suda.</s>

<s>Ovo je pojačalo relativiziranje samog običaja.</s><s>Pojedini domorodački lekari sprovode hoʻoponopono sa svojim pacijentima koji bi u suprotnom morali da potraže porodično savetovanje.</s>

<s>Prema Morrnah Simeona</s>

<s>Morrnah Simeona (1913-1992), jedna kahuna lā'au lapa'au, počela je 1976. da  tradicionalni ho'oponopono međusobnog oslobađanja od problema prilagođava društvenoj realnosti današnjeg vremena.</s><s>U tu svrhu nadogradila je ovu tehniku, poštujući pri tom 'hoʻoponopono definiciju Mary Kawena Pukui, čime je dobila kako opštu tehniku rešavanja problema, tako i psiho-spiritualnu terapiju samopomoći koju svaki pojedinac može sam da sprovode.</s>

<s>Iako je Simeona bila domorodačka kahuna, ona je osim toga bila hrišćanski odgojena.</s><s>Na njeno spiritualno delanje uticali su takođe i njene studije religije Dalekog istoka i Edgar Cayce: Kao inače u havajskoj tradiciji njena tehnika sadrži molitve (upućene isključivo Božanskom Stvoritelju), međusobne ispovesti, pokajanje i molbe za ozdravljenje i oproštaj.</s><s>Međutim za razliku od havajske tradicije, ona probleme opisuje kao rezultat negativne karme ili „da na sebi samima moramo da osetimo, ono što smo drugima činili“; dakle sami stvaramo svoje životne okolnosti.</s><s>Ipak saznanje da su postojale stvari koje smo doneli sa sobom iz drugih života, spadalo je u opšte obrazovanje svih porodičnih starešina.</s><s>Svako neprimereno ponašanje sačuvano je u našem sećanju i reflektuje se na sva prisutna bića i predmete.</s><s>Kako zakon uzročnosti vlada u svakom živom biću i u svako vreme, cilj njene tehnike jeste prvenstveno „oslobađanje od nesrećnih, negativnih iskustava iz prethodnih reinkarnacija“.</s><s>Karmičke veze sa osobama, predmetima i mestima ometaju slobodan razvoj tako da je neophodno „(spiritualno) čišćenje za evoluciju svesti“.</s><s>Njena tehnika u 14 koraka kida te karmičke veze.</s><s>Treba naglasiti da njen hoʻoponopono ne poznaje mantre ili vežbe kondicioniranja.</s>

<s>Njeno učenje glasi: Postoji Božanski Stvoritelj koji se brine o altruističkim molbama: „Ako se posle jedne takve molitve koristi rečenica ,i učinjeno je', onda to znači da čovekov posao prestaje, a Božiji počinje.“  „Samo-Identitet“ postoji ako su tri Sopstva svest, podsvest i nadsvest (kod modela psihe, 2. topik, označeno sa Ego, Id i Super-ego) u ravnoteži i povezani sa Božanskim Stvoriteljom.</s><s>Za razliku od egoističnih molitvi „altruističke molitve, kao i njen hoʻoponopono, prilikom kojih smo se molili i za spas drugih bića i predmeta“ dostigle su „zahvaljujući svojim vibracijama Božansku ravan.</s><s>Sa koje potiče Božanska mana“ koja bolne delove sećanja kod svih učesnika jednog problema pretvara u Čistu svetlost.</s><s>Nezavisno od toga na kom nivou trenutno borave; „svi će biti oslobođeni“.</s><s>Tako problem gubi svoju snagu da se dalje manifestuje, a isceljenje i obnova ravnoteže počinju.</s><s>U datom smislu mana Morrnah Simeona je dodatna energija; ona nadograđuje mana duhovnu silu polinežanske tradicije.</s>

<s>Dostizanje nultog stanja 
11992. njen učenik i administrator Stanley Hew Len postao je spiritus rector organizacije koju je ona osnovala.</s><s>Kao koautor jedne knjige  uložio je zahtev da podučava hoʻoponopono prema Simeona.</s><s>Nasuprot njenom učenju knjiga međutim tvrdi da se glavni cilj ho'oponoponoa sastoji u tome „da dovede čoveka u nulto stanje gde poseduje bezgranične mogućnosti, bez sećanja, bez identiteta“.</s><s>Da bi se dostiglo „nulto stanje“, za koje se na Havajima ne zna i koje Len opisuje kao „Samo-Identitet“, preferira se pre svega upotreba mantre: „Volim te.</s><s>Molim te, oprosti mi.</s><s>Žao mi je.</s><s>Hvala.“ Len podučava takođe o ideji 100%tne odgovornosti,  tj. preuzimanju odgovornosti za postupke svih, ne samo za vlastite.</s><s>Piše, ukoliko preuzmemo odgovornost za vlastiti život, sve  što vidimo, čujemo, osećamo ili na bilo koji način iskusimo podleže samo-odgovornosti, jer opažanjem postaje deo našeg života.</s><s>Problemi ne postoje izvan realnosti, nego unutar nje.</s><s>Da bi promenio realnost, čovek mora sam sebe da menja.</s><s>Potpuna odgovornost obuhvata sve spoljašnje kao projekciju unutrašnjosti čoveka.</s>

<s>Huna 
Neošamanističko učenje Maxa Freedom Longa (1890-1971) poznato kao huna širi se zahvaljujući njegovim učenicima.</s><s>Iako je reč huna koju je uveo Max Freedom Long havajska reč (huna ,skriveno', hūnā ,sakriti'), mnogi delovi ovog učenja učenjaci havajske kulture smatraju ne-havajskim.</s><s>Tako na primer tvrdi domorodački učenjak Charles Kenn, poput Morrnah Simeona počastvovan titulom „živo blago Havaja“, u havajskom društvu priznat kao kahuna i ekspert za havajsku istoriju i tradiciju.</s><s>On je prema Max Freedom Longu bio ljubazan, ali je ipak smatrao: „Iako su huna-studije interesantna stvar, nisu… niti su ikad bile havajske.“</ref> Havajska autorka Pali Jae Lee, naučna bibliotekarka Bishop muzeja je nakon intenzivnog proučavanja huna učenja koje je pretežno bilo bazirano na intervjuima sa havajskim starešinama, došla do zaključka: „Huna nije havajski.“ Profesor Lisa Kahaleole Hall tvrdi da huna učenje nema „apsolutno nikakve sličnosti sa bilo kojim havajskim pogledom na svet ili spiritualnom praksom“ i naziva ga delom „spiritualne Nju ejdž industrije“.</s><s>Knjige o huna opisuju se i kao „primeri kulturnog konfiskovanja“.</s><s>U havajskoj naučnoj književnosti ne može da se nađe ni jedan trag o tome da hoʻoponopono potiče iz huna učenja.</s>

<s>Prvo delo o huna učenju napisao je Long 1936.  kao rani prikaz onoga, što bi se danas moglo nazvati svesno manifestovanje ili svesno oblikovanje sudbine, delimično pomoću magičnih rituala.</s><s>Huna-pokret osnovan od strane Longa u međuvremenu je preuzeo modifikovane delove tehnike prema Morrnah Simeona</s>

<s>Literatura 
 Max Freedom Long: Recovering the Ancient Magic.</s><s>1936 (Neuauflage Huna Press, 1978)
 Max Freedom Long: The Secret Science Behind Miracles.</s><s>1948 (Neuauflage De Vorss and Co., 1983)
 Peter Te Rangi Hiroa Buck: The Coming of the Maori.</s><s>Whitcombe and Tombs, Wellington 1950
 Mary Kawena Pukui, E.S. Craighill Handy: The Polynesian Family System in Kaʻu.</s><s>Mutual Pub Co, Hawaii 1958 (Hawaii 2006), 
 E.S. Craighill Handy: Polynesian Religion.</s><s>Kraus Reprint & Periodicals, 1971.</s><s>Mary Kawena Pukui, E.W. Haertig, Catherine Lee: Nana i ke Kumu: Look to the Source.</s><s>Vol 1, Hui Hanai, 1983, 
 Victoria E. Shook: Hoʻoponopono: Contemporary Uses of a Hawaiian Problem Solving Process, University of Hawaii Press, 1986, 
 Mary Kawena Pukui, Samuel H. Elbert: Hawaiian Dictionary: Hawaiian-English and English-Hawaiian, University of Hawaii (1986) .</s><s>Nana Veary: Change We Must: My Spiritual Journey, Institute of Zen Studies, Honolulu 1989, .</s><s>Pali Jae Lee, Koko Willis: Tales from the Night Rainbow, Night Rainbow Publishing Co., 1990 .</s><s>Morrnah Simeona: Self-Identity through Hoʻoponopono, Basic 1, Pacifica Seminars, 1990.</s><s>Patrick Kaʻanoʻi: The Need for Hawaiʻi: A guide to Hawaiian cultural and kahuna values.</s><s>2. Aufl., Kaʻanoʻi Productions, Honolulu 1992, 
 Samuel Kamakau: Ka Poʻe Kahiko (The People of Old).</s><s>Bishop Museum Press, 1992
 Davida Malo (Übers.: Chun): Ka Moʻolelo Hawaii: Hawaiian Traditions.</s><s>First Peoples Productions (engl.)
 Claire F. Parsons: Healing Practices in the South Pacific, Institute for Polynesian Studies, 1995, .</s><s>Douglas Oliver: Polynesia in Early Historic Times, Bess Press, 2002, .</s><s>Kim Rogers Steuterman:  Sacred Harmony.</s><s>In: Hawaii Magazine, Jan/Feb 2004
 Makana Risser Chai: Na Moʻolelo Lomilomi: The Traditions of Hawaiian Massage & Healing.</s><s>Bishop Museum Press, 2005, 
 Titcomb: Kava in Hawaii.</s><s>In: Journal of Polynesian Society 57, 1948, S. 105–171, 144
 Joe Vitale, Hew Len Ph.</s><s>D.: Zero Limits, Wiley, 2007.</s><s>Pali Jae Lee: Hoʻopono''.</s><s>I M Publishing, 2008.</s>

<s>Fusnote</s>

<s>Havaji</s>

