Pupinov kalem
<s>Pupinovi kalemovi predstavljaju jedno od najznačajnijih pronalazaka Mihajla Pupina, velikog pobornika naizmenične struje.</s><s>Ovim pronalaskom je još 1900. godine Pupin uspeo da reši problem žičnog telegrafskog i telefonskog prenosa na velike daljine.</s><s>Takav proces prenošenja naziva se pupinizacija, a svodi se na to da se kod telefonskih linija na određenoj udaljenosti postavljaju Pupinovi kalemovi.</s>

<s>Tehnički princip 
Otpornost niskofrekventnih vodova, kao što su oni u telefonskim mrežama, može se smanjiti povećanjem induktivnosti.</s><s>Pupinovi kalemovi vrše ovu kompenzaciju, koja se projektuje tako da uneta induktivnost odgovara akumuliranoj kapacitivnosti voda (XL = XC).</s><s>Kalemovi se postavljaju na svakih 1000-1700 m voda, sa induktivnošću od 80/50 mH.</s>

<s>Sa stanovišta informatičke teorije, pupinizacija omogućava prenos signala bez izobličenja, t. j. ispunjava Hevisajdov uslov.</s>

<s>Ovaj princip se uglavnom koristi samo kod uparenih dalekovoda, ali u SAD se primenjuje i u lokalnim mrežama jer poboljšava frekventne osobine mreže.</s><s>Pupinovi kalemovi se još koriste u mobilnim radio antenama (kao protivteža kapacitivnosti antene) i u visokonaponskim dalekovodima.</s>

<s>Članci za sređivanje
Članci kojima nedostaju izvori
Članci bez internih poveznica
Članci bez slika</s>

