Lunévilleski mir
<s>Mir u Linevilu potpisan je 9. februara 1801. godine između Prve francuske republike i Svetog rimskog carstva pod Francom II.</s><s>Jedan je od mirovnih sporazuma kojim je okončan rat Druge koalicije.</s>

<s>Pozadina
Franc II je pristao na mir u ime svih vladara koji su vladali naslednim domenima Habzburške monarhije i onih koji vladaju teritorijama koje su u sastavu Svetog rimskog carstva.</s><s>U ime Francuske republike, mir je potpisao Žozef Bonaparta, dok je u ime cara potpisao austrijski ministar spoljnih poslova Ludvig fon Koblenc.</s><s>Austrijska vojska poražena je od Napoleona Bonaparte u bici kod Marenga (14. jun 1800.) i Žana Moroa u bici kod Hoenlindena (3. decembar 1800.) nakon čega je car primoran da traži mir.</s><s>Austrija je potpisala još jedan u nizu ponižavajućih sporazuma.</s><s>Zajedno sa Amijenskim mirom, mir u Linevilu označio je kraj rata Druge koalicije protiv Napoleona.</s><s>Velika Britanija jedina je država koja je posle 9. februara 1801. godine ostala u ratu sa Francuskom, što je potrajalo još godinu dana.</s>

<s>Odredbe
Mirom je utvrđeno da će između dve strane "zauvek trajati mir, sloga i dobro razumevanje".</s><s>Austrija je primorana da sprovede uslove Kampoformijskog mira zaključenog 1797. godine po završetku rata Prve koalicije.</s><s>Francuska kontrola nad levom obalom Rajne proširena je u "potpuni suverenitet", a Republika se odrekla svih prava na teritorije istočno od Rajne.</s><s>Uređene su sporne granice u Italiji.</s><s>Od teritorija Velikog vojvodstva Toskane formirana je Etrurska kraljevina, a vojvodi Ferdinandu III obećana je kompenzacija u Nemačkoj.</s><s>Sveto rimsko carstvo priznalo je samostalnost Batavijske, Helvetske i Ligurijske republike.</s><s>Potvrđena je austrijska kontrola nad Venecijom i dalmatinskom obalom.</s><s>Austrijanci ponovo ulaze u rat protiv Francuske 1805. godine.</s>

<s>Izvori
 Linevilski mir</s>

<s>Mirovni sporazumi Napoleonovih ratova
Francuski revolucionarni ratovi
1801</s>

