Juscelino Kubitschek
<s>Juscelino Kubitschek de Oliveira (Diamantina, 12. rujna 1902. - Rio de Janeiro, 22. kolovoza 1976.), znan i po inicijalima JK, bio je brazilski političar koji je od 1956. do 1961. bio predsjednik Brazila.</s><s>Njegov mandat bio je obilježen političkom stabilnošću i ekonomskim prosperitetom, a daleko najpoznatiji po izgradnji Brasílije, novog glavnog grada Brazila.</s><s>Zbog svojih ambicioznih planova i napretka za njegova mandata, Kubitschek se danas smatra ocem modernog Brazila te jednim od najpopularnijih brazilskih političara.</s>

<s>Biografija 
Rođen je u Diamantini, država Minas Gerais.</s><s>Njegov otac João César de Oliveira (1872-1905) je bio trgovački putnik, a majka Júlia Kubitschek (1873-1971), podrijetlom Čehinja, učiteljica.</s><s>Otac je mu je umro kada je Juscelino imao samo 3 godine.</s>

<s>U djetinjstvu i mladosti volio je nogomet i amaterski igrao za nogometni klub America Mineiro iz Belo Horizontea.</s><s>Studirao je medicinu i postao liječnikom 1927. godine.</s><s>Oženio se 1931 godine sa Sarah Lemos.</s><s>Poslije kraće specijalizacije u Parizu, Kubitschek se zapošljava kao doktor-satnik u Vojnoj policiji, od kada se i počinje baviti politikom.</s><s>Godine 1934. izabran je u državnu skupštinu Minas Geraisa.</s><s>S napredovanjem ideje Estada Nova (autoritativni princip vršenja vlasti u Brazilu, po uzoru na Portugal, postavljen od strane dotadašnjeg predsjednika Getúlija Vergasa) Kubitschek biva prisiljen vratiti se medicini.</s><s>Ipak, 1940. godine, biva izabran za gradonačelnika Belo Horizontea.</s>

<s>Poslije ovoga, ponovo ulazi u skupštinu Minas Geraisa, 1945. godine, a pet godina kasnije postaje i guverner države.</s><s>Godine 1955. se kandidirao za predsjednika Brazila sa sloganom "50 godina za 5" i pobijedio.</s><s>Položio je predsjedničku zakletvu 31. siječnja 1956. i postao predsjednik Brazila (tada poznat kao Republika Sjedinjenih Država Brazila).</s>

<s>Među mnogim projektima koje je uspio pokrenuti i završiti bila je i Brasília, novi glavni grad Brazila, smješten u srcu zemlje.</s><s>Dana 2. listopada 1956. godine prilikom njegove prve posjete mjestu izabranom za podizanje novog grada - tada pustoši u središnjem Brazilu - Kubitschek je entuzijastički prorekao: Sa ove uzvišice, s ovog usamljenog mjesta koje će uskoro postati točka glavnih nacionalnih odluka, vidim budućnost moje zemlje i mogu predvidjeti novu zoru moje domovine koja se, u budućnosti, oslanja samo na svoju sudbinu.</s><s>Osim prijestonice, glavne prometnice su izgrađene za vrijeme njegovog mandata, kao i Brazilska autoindustirja.</s>

<s>Ekonomija je eksplodirala, ali po visokoj cijeni.</s><s>Mnoge investicije u zemlji su bile plaćane štampanjem novca, tako da je slogan koji ga je doveo na mjesto bio promijenjen u "50 godina inflacije za 5".</s><s>Tadašnja brazilska valuta, cruzeiro, kao i većina tadašnjih latinoameričkih valuta strmoglavo je gubila na vrijednosti.</s><s>Zemlja se još više zaduživala trudeći se platiti ambiciozne projekte.</s><s>Treba ipak istaći da su ovi dugovi bili iznimno mali u odnosu na vanjski dug koji je napravila vojna diktatura koja je počela vojnim pučem 1964. i trajala 21 godinu.</s>

<s>Kubitscheka je naslijedio Jânio Quadros, 1961 godine.</s><s>Kada je vojska preuzela vlast 1964., Kubitschekova politička prava su bila suspendirana na 10 godina, poslije čega je otišao izvan zemlje, uglavnom u Europu i Sjedinjene Države.</s><s>Vratio se u Brazil 1967. godine.</s><s>Godine 1976.</s><s>Kubitschek je poginuo u prometnoj nesreći kod mjesta Resende u državi Rio de Janeiro.</s><s>Na sprovodu u Brasíliji bilo je 350,000 ljudi.</s><s>Njegov grob se nalazi u Memorijalnom Centru JK, koji je otvoren 1981. godine</s>

<s>Zračna luka kao i najotmjeniji hotel u Brasíliji nosi ime ovog brazilskog predsjednika.</s>

<s>Kritika</s>

<s>Gospodarstvo</s>

<s>Na dušu mu se stavlja to što je davao prioritet razvoju automobilskog prometa na štetu željezničkog, što je dovelo do izolacije određenih gradova.</s><s>Mnogi su smatrali da bi favoriziranje željezničkog prometa bilo od većeg interesa tadašnjem Brazilu.</s>

<s>Druga veća mrlja je bilo potčinjavanje domaće ekonomije inozemnoj (kako je sam predsjednik izjavljivao združeni kapital) i nekontrolirano tiskanje novca (što je uzrokovalo inflaciju) zbog raskidanja suradnje sa MMF-om.</s>

<s>Korupcija 
Kubitscheku se također optužuje i za korupciju.</s><s>Optužbe o korupciji su počele još u vrijeme kada je bio senator, a pojačale su se u razdoblju kada je bio predsjednik.</s><s>Prilikom izgradnje Brasilije, bilo je indicija da su računi za neke radove bili mnogo veći od stvarnih, kao i da su poslove dobijale uglavnom firme vezane za Kubitschekovu političku grupu, kao i činjenica da je PANAIR do Brasil bilo jedino poduzeće koje je obavljalo prijevoz ljudi i roba za ovaj projekt.</s><s>U to vrijeme se u novinama pojavio članak u kojem je JK rangiran među sedam najbogatijih ljudi na svijetu, što nikada nije dokazano.</s><s>U prilog ovome ide i činjenica da ga je njegov protukandidat na sljedećim izborima za predsjednika, Jânio Quadros, pobijedio sa sloganom "Pomesti korupciju".</s>

<s>Kada je vojna hunta preuzela vlast u Brazilu, bilo mu je zabranjeno baviti se politikom 10 godina.</s><s>Bez obzira na to, on se nije planirao tako lako predati.</s><s>Vojna hunta je prijetila da će pokrenuti istragu u vezi korupcije za vrijeme njegovog mandata, kako bi ga demoralizirala od ponovnog uključenja na političku scenu.</s><s>Uprkos čvrstim indicijama moguće korupcije i pritiska nekih političara i javnosti tog vremena, JK nikada nije ni formalno odgovarao na optužbe.</s>

<s>Stvaranje Brasílije 
Konstrukcija Brasílije je sama za sebe bila motiv za kritiku.</s><s>Očigledno visoki ugovori, neefikasne logističke metode, umjetno stvaranje osjećaja hitnosti bile su samo neke od indicija da nešto nije u redu.</s><s>Mnogi smatraju da je hitnost u konstrukciji Brasílije bila nepotrebno rasipanje, naročito kada se radi o zemlji sa mnogim socijalnim zahtjevima i nedostatkom resursa.</s><s>Neki su kritizirali i udaljenost novog glavnog grada od velikih brazilskih centara kao što su Rio de Janeiro i São Paulo.</s>

<s>Pobune 
Za vrijeme svog mandata Kubitschek je bio suočen sa dvije pobune časnika zračnih snaga u mjestima Jacareacanga i Aragarças (poslije smirivanja pobuna, i suđenja, vođe je ipak isti predsjednik poslije pomilovao).</s>

<s>Bibliografija</s>

<s>Alexander, Robert J. Juscelino Kubitschek and the Development of Brazil.</s><s>Athens, Ohio: Ohio University Center for International Studies, 1991.</s><s>Bojunga, Cláudio.</s><s>JK: o artista do impossível.</s><s>Rio de Janeiro: Editora Objetiva, 2001.</s>

<s>Brazilski liječnici
Brazilski političari
Predsjednici Brazila
Gradonačelnici Belo Horizontea
Biografije, Diamantina
Žrtve saobraćajnih nesreća</s>

