Uspon na Mount Everest bez dodatnog kisika
<s>Uspon na Mount Everest bez dodatnog kisika prvi su izveli 1978. godine italijanski alpinista Reinhold Messner i austrijski alpinista Peter Habeler.</s>

<s>Korištenje boca s kisikom 
Većina ekspedicija iznad 8.000 metara koristi maske s kisikom i boce.</s><s>Uspon može biti ostvaren i bez dodatnog kisika, ali tako se povećava rizik za planinare.</s><s>Ljudi s malo kisika ne razmišljaju jasno, dok kombinacija ekstremnih vremenskih prilika, niskih temperatura i strmih obronaka često zahtjeva brze i precizne odluke.</s><s>Tokom Britanske ekspedicije na Mount Everest 1922, George Finch je prvi puta planinario koristeći kisik.</s><s>Uspinjao se znatnom brzinom od 290 m na sat, te dosegao visinu od 8.320 m, što je bio prvi ljudski uspon iznad 8.000 metara.</s>

<s>Dugo vremena se vodila rasprava o potrebi korištenja dodatnog kisika prilikom uspona na visine preko 8.000 m. i mišljenja su bila podijeljena.</s><s>Britanski alpinista George Mallory opisao je korištenje kisika nesportskim, ali kasnije je zaključio da je uspon na visine preko 8.000 m. nemoguć bez dodatnog kisika, te ga je kasnije koristio.</s><s>Kada su Tenzing Norgay i Edmund Hillary 1953. ostvarili prvi uspješan uspon, koristili su boce s kisikom.</s><s>Sljedećih 25 godina, pomoćni kisik smatran je standardnom opremom za bilo koji uspješan uspon.</s>

<s>Dvojica vrsnih alpinista, Messner i Habeler su bili mišljenja da kisik ne treba koristiti.</s><s>Njih dvojica su 1975. godine ispenjali jedanaesti vrh na svijetu Gasherbrum I (8.080 m.) bez dodatnog kisika.</s>

<s>Posljedice nesreće 1996. dodatno su pojačale debatu.</s><s>Jon Krakauer, autor knjige "Into Thin Air", izrazio je kritičnost prema korištenju boca s kisikom.</s><s>Napisao je da pomoćni kisik omogućava pokušaje uspona nekvalifikovanim penjačima, što dovodi do opasnih situacija i pogibije.</s><s>Katastrofa 1996. djelomično je uzrokovana velikim brojem planinara (tog dana 34) u pokušaju uspona, što je stvaralo uska grla na Hillaryev stepenik i usporilo mnoge penjače, od koji je većina dosegla vrh nakon 14 sati, uobičajenog vremena za povratak.</s><s>Predložio je zabranu boca s kisikom osim za slučajeve opasnosti, tvrdeći da bi to smanjilo i rastuće zagađenje na Everestu (mnoge boce ostavljene su na obroncima) i udaljilo od planine nekvalifikovane penjače.</s>

<s>Prvi uspon na Mount Everest bez dodatbog kisika
Reinhold Messner i Peter Habeler postali su prvi ljudi na Everestu bez kisika 1978. godine, u godini u kojoj su liječnici gotovo jednoglasno vjerovali da bi bilo fizički nemoguće da ljudsko tijelo funkcionira na Everestovim gornjim visinama.</s><s>U proljeće te godine njih dvojica postali su članovi Austrijske ekspedicije na Mount Everest koju je Wolfgang Nairz preko Jugoistočnog grebena vodio na vrh.</s><s>Iskusni planinari su Messneru i Habeleru davali malo šansi za uspjeh, a liječnici su upozoravali da ljudsko biće na takvoj visini ne može preživjeti bez boca s kisikom.</s>

<s>U ovoj ekspediciji bio je i Reinhard Karl, prvi Nijemac koji je osvoji Mount Everest, uz upotrebu dodatnog kisika.</s><s>U martu je ekspedicija pristigla u Bazni kamp.</s><s>Nekoliko nedjelja su proveli u aklimatizaciji podižući kampove I-IV.</s>

<s>Uspon su počeli 21. aprila i dva dana kasnije bili su u Kampu III na Lhotseu.</s><s>Te noći Habeler se žestoko razbolio od trovanja sardinom.</s><s>Mesnner je idućeg jutra odlučio nastaviti sa dvojicom Šerpa.</s><s>Na Južnom prevoju su se iznenada našli u velikom nevremenu.</s><s>Temperatura je bila -40 0C a vjetar 125 km/h puna dva dana.</s><s>Bili su toliko iscrpljeni u borbi sa nevremenom da im je jedino ostalo da se vrate u Bazni kamp.</s>

<s>Tu su se Habeler i Messner teško dogovorili šta dalje.</s><s>Habeler je htio na vrh uz korištenje dodatnog kisika, dok je Mesnnera jedino interesovao uspon bez kisika.</s><s>Habeler je popustio.</s><s>Ponovo su krenuli 6. maja i bez obzira što je snijeg neprestano padao lako su došli do Kampa III na 7.200 m. Nastavili su do Kampa IV i ponijeli dvije boce kisika zbog eventualnosti.</s><s>Ponovo su se dogovarali o nastavku uspona, pa su se između ostalog dogovorili da do vrha idu kao ekipa, i da se obojica vrate ako bilo koji upadne u neprijatnosti (koordinacija pokreta, smetnje u govoru...).</s>

<s>Slijedećeg dana trebalo im je samo 3,5 sati do Južnog prevoja (7986 m.) gdje su ostali popodne i naveče.</s><s>Habeler se žalio na glavobolju i duplu sliku pred očima, ali se poslije odmora osjećao bolje.</s><s>Popili su velike količine čaja.</s><s>Dalje su krenuli u tri sata iza ponoći.</s><s>Zbog otežanog disanja prestali su razgovarati pa su se sporazumijevali pokretima ruku.</s><s>Za 4 sata stigli su do Kampa V na 8.500 m, gdje su ostali pola sata.</s><s>Vrijeme im je još uvijek stvaralo poteškoće, ali su odlučili nastaviti.</s>

<s>Zatim su se međusobno vezali.</s><s>Vjetar ih je nemilosrdno šibao, ali su se nadali da bi se nevrijeme moglo smiriti.</s><s>Bili su u stanju apatije pomiješane sa prkosom.</s><s>Prešli su Hillaryev stepenik, stalno se izmjenjujući u vodstvu.</s><s>Nedostatak kisika primoravao ih je da svakih desetak metara legnu na snijeg, a zadnji dijelovi uspona pretvorili su se u puzanje.</s><s>Messner je to kasnije opisao kao kraj života, tijelo je bilo gotovo i samo ih je misao vukla naprijed.</s>

<s>Konačno između 1 i 2 sata poslije podne 8. maja postigli su nemoguće, izašli su na vrh, što je bio prvi ljudski izlazak na Mount Everest bez dodatnog kisika.</s>

<s>Habeler se do Južnog prijevoja spustio za jedan sat, što je zabilježeno kao svjetski rekord.</s><s>Kasnije je zapisao u svojoj knjizi: ipak, nisam se osjećao trijumfalno, samo sam želio dolje, samo dolje.</s>

<s>Messneru je trebalo 1 sat i 45 minuta za udaljenost koju su to jutro penjali preko 8 sati.</s><s>U Baznom logoru bili su dva dana kasnije.</s><s>Njihov uspjeh zbunio je medicinsku nauku i doveo do novih postavki u ljudskoj fiziologiji.</s><s>Dvije godine kasnije, 1980. godine, Messner se vratio na Everest i izveo prvi solo uspon na Mount Everest.</s>

<s>Poslije 
Reinhold Messner i Peter Habeler pokazali su kako je i na 8.850 metara moguće doći bez kisika, ali i bez korištenja tzv. opsadnog ekspedicijskog sastava s mnoštvom penjača i Šerpama kao potporom.</s><s>Uspon alpskim stilom, u »jednom zamahu«, bez postepenog postavljanja fiksnih užeta i pomicanja teške opreme između logora, te bez korištenja kisika koji se nakon toga počeo smatrati svojevrsnim dopingom, nakon Messnerova i Habelerova uspona postao je norma u alpinizmu, ali samo za vanserijske alpiniste.</s>

<s>Zrak koji sadrži tek jednu trećinu kisika kojeg udišemo na razini mora svakom penjaču predstavlja jedan od najvećih izazova.</s><s>Zato 97,5% penjača koristi dodatni kisik iz boce odmah čim pređu 8.000 metara visine poznate kao zona smrti.</s><s>Zbog promjene u zasićenosti zraka kisikom, mnogi penjači obole od HACE-e (High Altitude Cerebral Edema) koja dovodi do zbunjenosti, loše koordinacije, halucinacija i nemogućnosti donošenja odluka - što nije dobro na tolikoj visini.</s>

<s>Penjanje na Everest bez dodatnog kisika je teže nego penjanje s posudama kisika.</s><s>Korištenjem dopunskog kisika daje penjačima ojećaj da su 3.000 metara niže nego što zapravo jesu, što je razlog zašto mnogi penjači smatraju korištenje dodatnog kisika za varanje.</s><s>Međutim, bez kisika, Everest postaje mnogo opasniji.</s><s>Više od trećine svih smrtnih slučajeva na Everestu može se povezati s ljudima koji se pokušavaju penjati bez kisika.</s>

<s>Penjanje na Everest bez dodatnog kisika nikad nije postalo dominantni način penjanja.</s><s>U trenutku kada se na Everest popelo oko 4.000 ljudi, manje od 200 njih je to učinilo bez kisika.</s>

<s>Prvi ženski uspon 
Lydia Bradey, kao članica kombinovane ekspedicije sa Novog Zelanda i Čehoslovačke, postala je prva žena koja se 1988. godine popela na Everest bez kisika.</s>

<s>Alison Hargreaves popela se 13. maja 1995. na Everest, čime je postala prva žena koja se na vrh popela solo usponom, bez dodatnog kisika i bez upotrebe fiksne užadi postavljene za druge penjače.</s><s>Ovakav uspon dotad je bio ostvario samo Reinhold Messner.</s><s>Samo tri mjeseca kasnije, Hargreaves se popela na K2, drugu najvišu planinu na svijetu (8.611 metara) i poginula u oluji na spustu s planine, skupa s petero drugih alpinista.</s><s>Bilo joj je 33 godine</s>

<s>Reference</s>

<s>Mount Everest</s>

