Druga Vlada Republike Hrvatske
<s>Druga Vlada Republike Hrvatske je saziv Vlade Republike Hrvatske u periodu od 24. kolovoza 1990. do 17. srpnja 1991.</s><s>Predsjednik Vlade bio je Josip Manolić.</s><s>Njenj mandat su obilježili neki od najvažnijih događaja u modernoj hrvatskoj povijesti, prije svega vezanih uz raspad SFRJ i proces stvaranja Hrvatske kao suverene i neovisne države, ali i dramatični događaji koji će na kraju dovesti do Domovinskog rata.</s>

<s>Izabrao je isti saziv Hrvatskog sabora kao i prethodnu vladu, a u kome je HDZ imala aposlutnu većinu, te je, kao i prethodna bila većinska, odnosno jednostranačka vlada, te je velikim dijelom naslijedila njene kadrove.</s><s>Okolnosti u kojima je izabrana su, međutim, bile dramatične; samo nekoliko dana prije je na područjima Hrvatske sa srpskom većinom izbila Balvan revolucija, a JNA počela stavljati do znanja da će spriječiti pokušaje hrvatskih vlasti da na pobunjenim područjima uspostavi red.</s><s>Hrvatske vlasti na čelu s predsjedniko Tuđmanom su izborom nove vlade namjeravali simbolički pokazati da se Hrvatska, tada još uvijek formalno jedna od republika SFRJ, s time ne slaže.</s><s>Dotadašnji premijer Stipe Mesić je izabran za hrvatskog člana Predsjedništva SFRJ, nakon što je odlukom Sabora bio smijenjen Stipe Šuvar, a za novog premijera je izabran Manolić.</s><s>Jedna od najvažnijih kadrovskih promjena je, pak, bio dolazak Martina Špegelja na mjesto ministra obrane; on je, kao nedavno umirovljeni general JNA i kandidat SKH-SDP na prvim demokratskim izborima trebao signalizirati spremnost hrvatske vlade da se počne sa pripremama za eventualni oružani sukob, koji bi uključio i odupiranje JNA, kao i da bi tome mogli doprinijeti i kadrovi koji su donedavno bili dio jugoslavenskog komunističkog establišmenta.</s><s>Ti su napori, koji su išli paralelno sa radikalizacijom dijela srpske zajednice i nizom oružanih incidenata koji će u ljeto 1991. dovesti do krvoprolića, doveli do stvaranja Zbora narodne garde kao nukleusa buduće Hrvatske vojske.</s>

<s>Kada je krajem 1990. godine u Hrvatskoj donesen novi, tzv. Božićni ustav, njime je uveden tzv. polupredsjednički sustav te je Manolićeve vlada postala formalno odgovorna ne samo saboru, nego i predsjedniku, te je time velikim dijelom izgubila svoj formalni autoritet, uglavnom sprovodeći odluke koje je prije toga bio donio Tuđman.</s><s>Za vrijeme njenog mandata je Hrvatska održala 19. svibnja 1991. referendum o nezavisnosti, a potom je 25. lipnja proglasila, istovremeno sa susjednom Slovenije.</s><s>U obje države je to dovelo do oružanog sukoba; za razliku od Slovenije, čija je Teritorijalna obrana uspjela brzo poraziti JNA, u Hrvatskoj se to nije dogodilo, te je sukob počeo sve sporo, ali neumitno eskalirati.</s><s>Odmah na samom početku je Špegelj smijenjen s mjesta ministra obrane, isto kao i ministar unutarnjih poslova Josip Boljkovac.</s><s>Njih su zamijenili kratoktrajni ministri Šime Đodan i Onesin Cvitan, koji će također i sami brzo biti smijenjeni.</s>

<s>Ozbiljnost situacije, u kojoj su hrvatske vlasti počele gubiti teritoriju, je potakla Tuđmana i HDZ da sastave novu vladu, koja će postati poznata kao tzv. Vlada demokratskog jedinstva na čelu s Franjom Gregurićem.</s>

<s>Sastav</s>

<s>Povezano 
 Vlada Republike Hrvatske
 Popis hrvatskih predsjednika Vlade
 Predsjednik Vlade Republike Hrvatske</s>

<s>Vanjske veze 
 Kronologije Vlade RH 
  Vlada RH</s>

<s>02</s>

