Mohamed Daud Kan
<s>Mohamed Daud Kan (Kabul, 18. jul 1909 — Kabul, 28. april 1978) bio je pripadnik avganistanske kraljevske porodice, premijer Avganistana od 1953. do 1963, a zatim i prvi predsednik države od 1973. do 1978. godine.</s><s>Bio je organizator rušenja monarhije i osnivanja republike.</s><s>Poginuo je tokom socijalističke Saur revolucije.</s>

<s>Biografija 
Rođen je u Kabulu kao najstariji sin princa Mohameda Aziza Kana, avganistanskog diplomate.</s><s>Otac mu je ubijen u Berlinu 1933. godine, dok je vršio funkciju avganistanskog ambasadora u Nemačkoj.</s><s>Daud Kan je došao pod starateljstvo svog strica princa Hašima Kana.</s><s>Završio je studij političkih nauka u Francuskoj, nakon čega je bio guverner nekoliko avganistanskih provincija od 1934. do 1938. godine.</s>

<s>Godine 1939, promaknut je u čin general-majora, od 1946. je bio ministar odbrane, a zatim ministar unutarnjih poslova (1949—1951).</s><s>Kratko vreme je bio i avganistanski ambasador u Francuskoj (1948).</s><s>Godine 1951. bio je unapređen u čin generala i bio zapovednik oružanih snaga u Kabulu od 1951. do 1953. godine.</s>

<s>Premijer 
Daudu je 1953. dodeljena funkcija premijera Avganistana.</s><s>Njegov desetogodišnji mandat obeležilo je okretanje prema Sovjetskom Savezu, završetak regulisanja toka reke Helmand (koji je znatno poboljšao životne uslove na severu zemlje) i pokretanje emancipacije žena.</s>

<s>Daud je posebno bio zainteresovan za ujedinjenje paštunskog naroda unutar Avganistana zbog čega je imao zaoštrene odnose s Pakistanom.</s><s>Situacija je kulminisala 1962. godine ulaskom avganskih trupa preko pakistanske granice.</s><s>Kriza je rešena nakon što je Daud Kan bio prisiljen da podnese ostavku na mesto premijera države u martu 1963. godine.</s>

<s>Predsednik 
Daud Kan je 17. jula 1973. godine srušio s vlasti svog rođaka, kralja Mohameda Zahira u beskrvnom puču.</s><s>Umesto da se proglasi kraljem, ukinuo je monarhiju i proglasio republiku, postavši time prvi predsednik Avganistana.</s>

<s>Iako je isprva održavao dobre odnose s Narodnom demokratskom partijom Avganistana (koja mu je pomogla da dođe na vlast 1973), Daud Kan je počeo da ih uklanja iz vrha vlasti do 1978. godine.</s><s>Ova politika je bila kritikovana od strane Sovjetskog Saveza, jer su Sovjeti bili zabrinuti da će Daud Kan omogućiti Amerikancima vojnu prisutnost u Avganistanu i potaknuti rast nacionalizma i verskog radikalizma koji su pretili da se prošire na inače stabilnu sovjetsku srednju Aziju.</s>

<s>Revolucija i smrt 
Dana 19. aprila 1978. godine ubijen je Mir Akbar Hiber, istaknuti ideolog frakcije Parčam unutar NDPA, što je podstaklo na masovne proteste u Kabulu.</s><s>Daud Kan se uplašio jedinstva komunista i naredio hapšenje komunističkih vođa.</s><s>Međutim, većina njih je stigla da se skloni na bezbedno.</s>

<s>Ustaničke jedinice, potpomognute prokomunističkim vojnim trupama, započele su borbu protiv Daudovih snaga 27. aprila, a sledeći dan uspele da zauzmu predsedničku rezidenciju Arg (bivša kraljevska palata).</s><s>Daud i većina kraljevske porodice ubijeni su u palati.</s><s>Nova vlast nije obznanila njihovu smrt, nego je objavljeno da je Daud dao ostavku iz „zdravstvenih razloga“.</s>

<s>Telo Dauda Kana i ostatka njegove porodice otkriveni su 28. juna 2008. godine u dve odvojene masovne grobnice u jednom od predgrađa Kabula.</s><s>Daudu je priređen državni sprovod 17. marta 2009. godine.</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura</s>

<s>Spoljašnje veze</s>

<s>Predsjednici Afganistana
Premijeri Afganistana
Ambasadori
Žrtve atentata
Generali</s>

