Emina (pjesma)
<s>Emina je pjesma Alekse Šantića koja je vremenom postala popularna sevdalinka izvođena od mnogih bosanskih i jugoslavenskih pjevača i pjevačica.</s><s>Pjesma je inicijalno objavljena u Naučnom i književnom listu Kolo u Beogradu 1902. godine, a šest godina kasnije pjesnik ju je u izmijenjenoj verziji uvrstio u knjigu Pjesme.</s><s>Pjesma Emina govori o mladićkoj zaljubljenosti lirskog subjekta u djevojku koja nosi ime iz naslova pjesme.</s><s>Ljubavna poezija Alekse Šantića razvila se pod snažnim uticajem muslimanske ljubavne poezije u kojoj se pojavljuju orijentalni motivi putenosti, probuđenih čula i tjelesnih i duhovnih čežnji koje ostaju nezadovoljene.</s><s>Emina je najpoznatija Šantićeva pjesma toga tipa u kojoj lirski subjekt iz prikrajka sa čežnjom posmatra djevojku koja se na njega ne obazire pa njegova čežnja prerasta u tugu zbog neostvarene ljubavi i promašenosti muškog života.</s>

<s>Tekst pjesme</s>

<s>{|
! width="75%" | Emina
|-
| valign="top" |
Sinoć kad se vraćah iz topla hamama, prođoh pokraj bašče staroga imama.</s><s>Kad tamo u bašči, u hladu jasmina s ibrikom u ruci stajaše Emina.</s>

<s>Ja kakva je pusta!</s><s>Tako mi imana, stid je ne bi bilo da je kod sultana.</s><s>Pa još kada šeće i plećima kreće, ni hodžin mi zapis više pomoć' neće!</s>

<s>Ja joj nazvah selam.</s><s>Al' moga mi dina, ne šće ni da čuje lijepa Emina, 
već u srebrn ibrik zahvatila vode, pa niz bašču đule zaljevati ode.</s>

<s>S grana vjetar puhnu, pa niz pleći puste rasplete joj njene pletenice guste.</s><s>Zamirisa kosa, k'o zumbuli plavi, a meni se krenu bururet u glavi!</s>

<s>Malo ne posrnuh, mojega mi dina, al' meni ne dođe lijepa Emina.</s><s>Samo me je jednom pogledala mrko, niti haje, alčak, što za njome crko'!</s>

<s>Emina u popularnoj kulturi 
Pjesma Alekse Šantića izvođena je kao sevdalinka između ostalih i od strane Amire Medunjanin, Himze Polovine i Ibrice Jusića.</s><s>Kod Lučkog mosta u Mostaru stoji spomenik Emine Sefić-Koluder, djevojke za koju se tvrdi da je bila stvarna inspiracija pjesnika pri pisanju pjesme.</s><s>Emina Sefić-Koluder je rođena 1884. u bošnjačkoj porodici u Mostaru, a Aleksa Šantić je bio prvi komšija njezine porodice.</s><s>Emina se udala za Avdagu Koludera sa kojim je imala 14-ero djece.</s><s>Ona nije ostala živjeti u rodnom Mostaru, a preminula je 1967. godine.</s><s>Njezia je unuka, Alma Ferović-Fazlić, jedna od brojnih izvođačica pjesme.</s>

<s>Novi stihovi u interpretaciji Himze Polovine
Od mnogih interpretacija ona zabilježena u izvedbi Himze Polovine jedna je od najpopularnijih.</s><s>Kada je Emina Sefić umrla Himzo je o njezinoj smrti obavjestio usmenu narodnu kazivačicu Sevdu Katicu koja je tada pjesmi dodala stihove koje će naknadno Polovina pjevati u svojoj interpretaciji pjesme.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Sevdalinka
Bosanskohercegovačka književnost
Srpska književnost
Poeme 1902.</s><s>Authority control 2</s>

