Tena (Kozarac)
<s>Tena je pripovijetka hrvatskog književnika Josipa Kozarca objavljena 1894. godine.</s>

<s>Tema</s>

<s>Život slavonske žene koja je bila omamljena vlastitom ljepotom i odjednom na kraju shvati, da osim ljepote ništa više nije imala.</s><s>Moralno propadanje seoske djevojke.</s>

<s>Problematika koja se obrađuje</s>

<s>-opis epizoda iz seoskog života
-ilustracija novih društveno-ekonomskih odnosa u selu i psihologija sela
-oštro suprotstavlja likove i prilike u kojima su nastali
-produbljivanje problematike i nepredvidive komplikacije
-realno opisivanje zločina namjernog prenošenja zaraze</s>

<s>Struktura djela</s>

<s>Pripovijetka s višeslojnim fabularnim zbivanjima u kome je uključeno
više likova iz različitih društvenih slojeva, pa je pripovijetka svojevrsna analiza
socijalnih, moralnih i psiholoških sastavnica tadašnjega hrvatskoga društva.</s>

<s>Književna vrsta</s>

<s>Pripovijetka</s>

<s>Inspiracija iz sličnog djela: Opisivanje karakternih likova i promatranje ljudske duše i objektivno opisivanje događaja u prirodi zbivanja ljudskih osjećaja.</s><s>Stil njegovog pisanja vidi u nekim europskim misliocima, od kojih mu je najbliži bio građanski mislilac Adam Smith, prihvaćajući njegove napredne ideje, ali i zablude.</s><s>Zanimao se za Darwinovu teoriju.</s><s>Veliko je bilo njegovo zanimanje i za djela Turgenjeva.</s>

<s>Vrijeme radnje</s>

<s>druga polovica 19. stoljeća</s>

<s>Mjesto radnje</s>

<s>Radnja se zbiva u pograničnom slavonskom selu na obali Save, tik uz tursku Bosnu, u vrijeme austro-ugarske okupacije Bosne i Hercegovine 1878.</s>

<s>Likovi 
 
Tena (Terezija) je cura koja nije bila potpuno svjesna svoje ljepote.</s><s>Nakon svoje prve ljubavi počela je shvaćati koliko je ljepota bitna za ugodan život jedne seoske cure.</s><s>Uvijek je gledala na svoje dobro, bez obzira kako to utječe na druge.</s><s>Nije ju bila sramota što ju selo ogovara, zapravo moglo bi se reći da je prkosila selu i stvarala zavist među drugim seoskim curama.</s><s>Na kraju je imala sreće, što joj se vratila prva ljubav kod koje je pronašla svoju sreću.</s>

<s>Beranek je mladi vodnik u Češkoj vojsci koji se istinski zaljubljuje u Tenu i na kraju rata se vraća Teni i s njom provodi ostatak svog života.</s>

<s>Leon je bogati čovjek koji dolazi u Slavoniju, da bi zaradio novaca, a usput da ne bude sam spetlja se s Tenom.</s><s>Bio je mlad, ljepuškast, sitnih vatrenih očiju, crnomanjasto-bjelkaste puti, guste, tamne kose i plavih brkova.</s>

<s>Đorđe je cigan koji svira gusle.</s><s>Tena ga koristi kao izvor novčanih prihoda.</s><s>Grub je prema svojoj ženi, koju tuče, maltretira i ponižava.</s>

<s>Jozo se želio oženiti Tenom još dok je bila cura, ali ga onda nije htjela, a sada ga koristi samo kao sredstvo pomoću kojeg se uzdržava.</s><s>Grub je prema svojoj ženi.</s>

<s>Ivka je sitna i pokorna žena, koja se nakon poroda proljepšala.</s><s>Morala je podnositi drugu ženu u kući i biti podložna njoj.</s><s>Vrlo plemenita žena, jedina je pomagala Teni dok je imala vodene kozice.</s>

<s>Maruška, žena kojoj je bilo dosta što je druga žena.</s><s>Pomoću varke pridobiva muža.</s>

<s>Kratka bilješka o djelu</s>

<s>U djelu Tena pokazuje izuzetan dar u opisivanju društvene stvarnosti pograničnog slavonskog sela, na obali Save, tik uz tursku Bosnu, u vrijeme austrijske okupacije Bosne i Hercegovine.</s><s>Kozarac krivca za to stanje pronalazi u strancima koji nemilosrdno iskorištavaju prirodna bogatstva – šume, iskorištavajući radnu snagu, ali isto tako utječu na pad morala seoske djevojke, koja osiromašena, ali i lijepa, koristi ono što joj je priroda dala, a to je lijepo žensko tijelo i čari.</s><s>Roditelji u pravilu u tim poslovima sudjeluju, jer su prisiljeni i osiromašeni zbog propasti zadruga.</s><s>Uz sve moguće padove Tene i osude njezinog ponašanja i sredine, na kraju se pronalazi sretan izlaz.</s>

<s>Sadržaj</s>

<s>Tena nije bila od onih preranih ljepota, već od onih koje se kasno razvijaju, ali zato savršenije.</s><s>Tko ju je vidio zažarenu od posla i žege rekao je da će biti ljepotica, a kao ozeblu i pomodrjelu, kao tešku bolesnicu.</s><s>Tena je bila tanka, kao iz vode izrasla i tako nerazvijena nije se u prvi mah nikome sviđala.</s><s>Lice joj je bilo mrko, ali pravilno, nos ravan i sitan, niti jedna kost, niti jedna crta nije mutila nježnog i pravilnog sklada.</s><s>Mrke sjajne oči kao da su prerano sazorile poput poluzelene voćke i kada ožive bojom prve mladosti stvorili u ljepotu kakovu resi samo rijetke žene.</s><s>Majka joj je bila boležljiva i jedva je čekala da je uda.</s><s>Ostane li sama pored oca Jerka Pavletića, lijenčine i pijanice, Bog zna što bi od nje bilo.</s><s>Dok je postojala zadruga Pavletić nije ništa drugo znao raditi, doli čuvati svinje.</s><s>Kada se zadruga raspala, morao se za sve brinuti, a nije znao.</s><s>Od svinjara postao je kućegazda i gospodar i nije čudo što ga je taj prijelaz survao u ponor.</s><s>U tim je prilikama Tena odrasla.</s><s>Nakon sedamnaeste postala je sve ljepša.</s><s>Seoski momci baciše oko na nju i počeše je oblijetati, ona nije marila za njih.</s><s>Majka joj izabere za muža Jozu Matijevića, momka dosta uglednog i imućnog.</s><s>Teni je bilo svejedno, no majka je bila zadovoljna jer je znala da ju Jozo voli i da je Matijevićima po volji.</s><s>Kada je majka umrla, Tena nije mnogo plakala za njom, već se osjetila slobodnom.</s><s>Sreća ju je obuzela kada je osjetila da će upravljati sama svojom voljom, mišlju i svojim tijelom.</s>

<s>Po cijeloj Posavini razmjestiše se austro-ugarske čete koje će morati prijeći u Bosnu.</s><s>U Jerkovu kuću smjestiše vodnika Jaroslava Beraneka.</s><s>Mladom je čovjeku pamet stala kada je  ugledao Tenu.</s><s>Mnoge je djevojke vidio, ali na ovakvu ljepoticu nije naišao.</s><s>Srce mu je zaigralo, kada je pomislio da će on biti prvi koji će poljubiti njeno lice.</s><s>Plamen što joj je izbijao iz očiju samo mu je potvrđivalo da je ona već njegova.</s><s>Njezin Joza nije joj znao tako lijepo govoriti i gledati je, da joj krv stane i ostane bez snage.</s><s>Mladi Čeh bio je neoženjen, obećao joj je da će je oženiti čim se vojna završi.</s>

<s>Tena kao da je zaboravila na sebe, nije ni opazila, da se razvila u savršenu ljepotu, da joj je tijelo odisalo bujnom životom poput ružinog grma.</s><s>Dolaskom vojske nahrupila je ljubav, mnoge žene i djevojke u selu imale su svoga vojnika za ljubavnika.</s><s>Cijelom selu bili su to dani neprekidne svečanosti.</s><s>No došao je čas kada je vojska trebala prijeći preko Save u Bosnu kod Brčkoga.</s><s>Za pukovnijom vojnika, išla je pukovnija žena i djevojaka, sve obučene kao da prate brata na groblje.</s><s>U kasnu jesen zgrnu se sada čitava vojska šumskih radnika i trgovaca, da bi lijepu slavonsku hrastovinu na dražbi kupili.</s><s>Među trgovcima što šumom trguju bio je i zastupnik jedne pariške tvrtke Leon Jungman, mlad, zgodan, vatrenih očiju, tamne kose, a plavih brkova.</s><s>Iznajmio je najveću kuću u selu i živio gospodski, pa kako je bio galantan, te se ubrzo omilio mladom ženskom svijetu.</s><s>Njemu je oko zapelo na Teni.</s><s>Iste večeri poruči njoj i još nekoliko lijepih djevojaka da dođu k njemu na poslastice.</s><s>Svirala je ciganska glazba.</s><s>Sve su došle, samo Tena nije.</s><s>I slijedećih ju je dana pozivao, ali ona nije htjela doći.</s><s>Po ocu, koji je radio u šumi, ponovo ju pozove i ona na nagovor oca pođe.</s><s>U prvi mah se pred Leonom zasramila.</s><s>Kada je vidjela svu onu raskoš po sobama, ubrzo ju je napustila stidljivost i već joj se pričinjalo, kao da je to sve za nju stvoreno, te da je ona i njezino tijelo jedan dio te raskoši.</s><s>Snaga njezine volje se izgubila: «ona je danas ljubila drugoga čovjeka, ali u toj ljubavi nije bilo onoga čara kao nekada kada ju je ljubio onaj vodnik.</s><s>Nije znala što ju je bacilo u Leonov zagrljaj.</s><s>Da nije prvo ljubila vodnika, bi li mogla učiniti ono što je sinoć učinila?» - pitala se Tena.</s><s>Napokon je spoznala, da ona sa svojim srcem nije na čistu, da je neka nepoznata moć vuče i njome se igra.</s><s>Tako je proživjela i zimu, a život joj je bio sličan vatrometu.</s><s>Imala je sve što joj je srce željelo, jedna radost izmjenjivala je drugu.</s><s>Ona je samo znala za one raskalašene sate kada je stupila u njegove tople, mirisave sobe.</s><s>Ona bi dovodila najljepše djevojke, te bi po ciganskoj glazbi slavili ljepotu, kakovu nisu ni elizejske poljane poznavale.</s>

<s>Dok bi Leon hladno promatrao ljepotu plesačica, ciganin Đorđe nikoga nije vidio do li Tene, jer mu je ljubav zamaglila oči.</s><s>Napustio je ženu i kuću.</s><s>Teni je bio Leon kao i Đorđe, jer ona nije znala za ljubav.</s><s>Samo jednom čovjeku pripadati, gdje joj se toliki nude, bilo bi nepravedno. «Volim ja tebe, ded pogleđi mi u oči, tako je lijepo, je li da te volim?» - govorila je Leonu i pomilovala ga onako kako se lovački pas miluje i prasnula u smijeh.</s><s>Znao je Leon da ona voli njegov novac, njegove lijepe sobe i burni raskalašeni život u tim sobama.</s><s>On je nju volio toliko, koliko i zemlju u kojoj sada živi.</s><s>Došao je u Slavoniju ne da ostane u njoj, već da se okoristi onim što je u njoj lijepo i vrijedno.</s><s>Došao je da se obogati, a onda će reći: «Zbogom ostaj lijepa zemljo ja te više ne trebam, ja idem u svoj kraj, u svoj rod da potrošim što sam u njoj ubrao!»
Đorđe je mahnitao za njom, znao je svaki njen korak, zbog nje je tukao svoju ženu, malu ciganku Marušku, a ona pored svih udaraca neugasivom ljubavlju ginula za njim, za lijepim Đorđem.</s><s>Sve to nije dugo potrajalo.</s><s>Leon dobije nalog od tvrtke da pođe što prije u Podravinu, gdje je od gospojštije otkupljena velika hrastova šuma. «Što će biti od tebe, kada ja odem?</s><s>Bilo bi najbolje da se udaš!» - govorio je Leon. «Da ti znadeš, što je to udati se poslije ovakova djevojaštva, ne bi me nikada na to nagovarao» - govorila je Tena.</s>

<s>Za Tenu su nastali dani dosade.</s><s>Nije joj bilo teško naći ljubavnika, ali nekog sirotana, koji ne bi mogao niti što davati, niti što kupovati, takav joj ne treba.</s><s>I sjeti se cigana Đorđa – «cigan je doduše, ali svake nedjelje dobije lijepu krajcaru za guslanje, a ti će novci odsada biti moji.</s><s>Joza će me hraniti, a Đorđe će mi novac davati!</s><s>Jest, tako će biti!» - odluči Tena.</s><s>Nehotice pogleda u ogledalo, bila je omamljena vlastitom ljepotom i odjednom shvati, da osim ljepote ništa više nije imala.</s><s>Promatrajući se, sada je shvatila, zašto se momci za njom tako požudno ogledaju.</s><s>To divno tijelo biti će sada Jozino i Đorđevo.</s><s>Ono što je ona u svojoj duši zasnovala, to se i obistinilo.</s><s>Jozo i Đorđe mirno su dijelili njenu ljubav među sobom, jer je ona tako htjela.</s><s>Jozina žena Ivka nije se mnogo protivila, jer je znala da gotovo svaka žena u selu ima svoju inoču.</s><s>Tena je prebivala većinom kod Ivke, tamo je jela i pila, čak i branila Ivku od Joze koji ju je zanemarivao i nazivao ružnim imenima.</s><s>Kao što su Ivka i Tena, tako su i Joza i Đorđe dobro živjeli, samo da nije bilo Maruške.</s><s>Ona je bila onaj trn koji se zabadao u život Đorđev i Tenin.</s><s>No i Maruška se smiri, čak se ciganka sprijateljila s Tenom.</s><s>Kako Tena nije bila zlobna, a ni oštroumna nije joj bilo čudno to cigankino nenadano prijateljstvo.</s>

<s>Prošla je zima i dođe proljeće.</s><s>Tena se još uvijek držala Joze i Đorđa, ali je njihova pomama za njom polako nestajala, nije to bila niti ljubav, već samo strast za njom.</s><s>Stara ciganka donese Teni maramu na poklon od Maruške zaraženu boginjama.</s><s>Dugo je Tena bolovala, a kada je ozdravila, to nije bila ona divna, nego nekakva nepoznata, posve druga Tena.</s><s>Ona će sama sebi biti tuđa, morati će se upoznati sama sa sobom, naviknuti se na samu sebe. 
«Osvetili smo se!» - govorila je stara ciganka Maruški. «Nema je više što je nekada bilo, bilo je – nitko je neće više ni pogledati!».</s>

<s>Nitko nije Tenu obilazio, osim Jozine žene Ivke.</s><s>Kada ju je Jozo prvi puta ugledao, onako ružnu, kako sjedi u postelji, a lice joj je pokriveno korom kao u stare kornjače, pobježe: «Zar je to Tena?» - pitao se Joza.</s><s>Maruška je rodila sina i lukava ciganka, znajući kako Tena izgleda pošalje Đorđa k njoj, da joj javi radosnu vijest.</s><s>Vidjevši je Đorđe, pobježe kao i Joza.</s><s>U Đorđevu srcu nastane praznina zbog Tene, ali se ispuni ljubavlju za sinom.</s>

<s>Tako je živjela Tena sama, ali jednoga dana vratio se vodnik Jaroslav Beranek i otkupio je njihovo imanje za 200 forinti, te se uputi k Teni.</s><s>On je bio bez desne ruke, a njezino lice izbrazdano, tamnocrveno, koje je počelo prelaziti u bjelinu bez sjaja i izraza.</s><s>To su vidjele njihove oči, ali dok je to došlo do srca, pretvorilo se u ono anđeosko milosrđe, suze u njihovim očima i nadu u bolju i ljepšu budućnost.</s>

<s>Ekranizacije
Godine 1975. je u produkciji RTV Zagreb snimljen istoimeni televizijski film gdje je naslovni lik tumačila Milja Vujanović.</s>

<s>Vanjske veze
Profil na portalu lektire.hr</s>

<s>Priče 1894.</s><s>Hrvatska književnost</s>

