Mario Draghi
<s>Mario Draghi (Rim, 3. rujna 1947.) talijanski je ekonomist i aktualni Predsjednik vlade Republike Italije od 13. veljače 2021.</s><s>Ranije je obnašao dužnosti predsjednika Europske središnje banke između 2011. i 2019. te predsjednika Odbora za financijsku stabilnost od 2009. do 2011. i guvernera Banke Italije od 2005. do 2011. godine.</s>

<s>Draghi je prethodno radio u Goldman Sachsu od 2002. do 2005. godine.</s><s>Godine 2014.</s><s>Draghi je popisao 8. najmoćniju osobu na svijetu po izboru Forbesa.</s><s>Časopis Fortune 2015. ga je rangirao kao drugog najvećeg svjetskog vođu.</s><s>U svibnju 2019.</s><s>Paul Krugman opisao ga je kao "[vjerojatno] najvećeg središnjeg bankara modernog doba".</s>

<s>Rani život i obrazovanje 
Mario Draghi je rođen u Rimu.</s><s>Njegov otac Carlo, također ekonomist, radio je u Banci Italije od 1922. godine, kasnije u Institutu za industrijsku obnovu (talijanski: Istituto per la ricostruzione industriale - IRI) i na kraju Banca Nazionale del Lavoro.</s><s>Njegova majka Gilda Mancini bila je apotekarka.</s><s>Mario je najstarije od troje djece, ima sestru Andreinu koja radi kao povjesničarka umjetnosti i brata Marcella koji je poduzetnik.</s><s>Studirao je na Institutu Massimiliano Massimo i diplomirao na Sveučilištu La Sapienza pod mentorstvom Federica Caffèa sa svojim radom pod nazivom "Ekonomska integracija i promjene tečaja" (talijanski: "Integrazione economica e variazione dei tassi di cambio").</s><s>Potom je 1976. godine doktorirao na području ekonomskih znanosti na Massachusetts Institute of Technology, s radom pod naslovom "Eseji o ekonomskoj teoriji i primjene", pod mentorstvom Franca Modiglianija i Roberta Solowa.</s>

<s>Karijera 
Draghi je radio kao redoviti profesor na Fakultetu političkih znanosti Cesare Alfieri Sveučilišta u Firenci od 1981. do 1994. godine  i član je Instituta za politiku na Vladinoj školi John F. Kennedy na Sveučilištu Harvard (2001.).</s>

<s>Od 1984. do 1990. bio je talijanski izvršni direktor u Svjetskoj banci.</s><s>Godine 1991., na inicijativu tadašnjeg ministra Guida Carlija, postao je generalni direktor talijanske riznice i obnašao je tu dužnost do 2001.</s><s>Tijekom svog rada u riznici, predsjedavao je odborom koji je revidirao talijansko korporativno i financijsko zakonodavstvo i izradio zakon koji uređuje talijanska financijska tržišta.</s><s>Također je bivši član uprave nekoliko banaka i korporacija (Eni, Institut za industrijsku obnovu, Banca Nazionale del Lavoro i IMI).</s>

<s>Draghi je tada bio potpredsjednik i izvršni direktor investicijske banke Goldman Sachs International i član upravnog odbora za cijelu tvrtku (2002. – 2005).</s><s>Radio je na europskoj strategiji i razvoju tvrtke s velikim europskim korporacijama i vladama.</s><s>Nakon otkrića izvantržišnih swapova koje je Grčka koristila uz pomoć Goldman Sachsa, rekao je da "ne zna ništa" o ovom poslu i da "nema nikakve veze" s njim.</s><s>Dodao je da su "sporazumi između grčke vlade i Goldman Sachsa bili sklopljeni prije [njegovog] pridruživanja [tvrtci]."</s>

<s>Draghi je povjerenik Instituta za napredne studije na sveučilištu Princeton u New Jerseyu, a također i Instituta Brookings u Washingtonu.</s>

<s>U svojstvu guvernera Banke Italije bio je član Upravnog i Općeg vijeća Europske središnje banke i član Upravnog odbora Banke za međunarodna poravnanja.</s><s>Obnaša dužnost i guvernera Italije u odborima guvernera Međunarodne banke za obnovu i razvoj i Azijske banke za razvoj.</s>

<s>U prosincu 2005.</s><s>Draghi je imenovan guvernerom Talijanske banke a u travnju 2006. izabran je za predsjednika Foruma za financijsku stabilnost.</s><s>Ova organizacija je promijenila naziv u Odbor za financijsku stabilnost u travnju 2009. u ime G20, okupljajući predstavnike vlada, središnjih banaka i državnih nadzornih institucija i financijskih tržišta, međunarodnih financijskih institucija, međunarodnih udruga regulatornih tijela i nadzora i odbora stručnjaka središnjih banaka.</s><s>Cilj joj je promicati međunarodnu financijsku stabilnost, poboljšati funkcioniranje tržišta i smanjiti sistemski rizik razmjenom informacija i međunarodnom suradnjom između supervizora.</s>

<s>Dana 5. kolovoza 2011. napisao je, zajedno s bivšim guvernerom ECB-a, Jean Claudeom Trichetom, pismo talijanskoj vladi u kojem zahtijeva provedbu niza ekonomskih reformi koje bi hitno trebale biti provedene u Italiji.</s>

<s>Dana 13. veljače 2021.</s><s>Mario Draghi je izabran za predsjednika vlade Republike Italije.</s>

<s>Europska središnja banka</s>

<s>Kandidatura</s>

<s>Draghi se često spominjao kao potencijalni nasljednik Jean-Claudea Tricheta, čiji je mandat predsjednika Europske središnje banke završavao u listopadu 2011.</s><s>Tada je u siječnju 2011. godine njemački tjednik Die Zeit izvijestio, pozivajući se na visoko rangirane političare u Njemačkoj i Francuskoj, da je "malo vjerojatno" da će Draghi biti izabran za Trichetova nasljednika.</s><s>Međutim, u veljači 2011. situacija se dodatno zakomplicirala kada je izviješteno da glavni njemački kandidat Axel Weber ne prihvaća kandidaturu, oživljavajući tako vjerojatnost izbora ostalih kandidata.</s><s>Dana 13. veljače 2011., pomoćni urednik Financial Timesa Wolfgang Münchau napisao je da je Draghi najbolji kandidat za tu poziciju.</s><s>Nekoliko dana kasnije The Economist je napisao da bi "sljedeći predsjednik druge najvažnije svjetske središnje banke trebao biti Mario Draghi".</s><s>Dana 20. travnja 2011.</s><s>Wall Street Journal izvijestio je da je " Wolfgang Schäuble, njemački ministar financija, bio otvoren prema ideji da  gospodin Draghi bude predsjednik ECB-a".</s><s>Nekoliko dana kasnije njemački list Bild priklonio se izboru Draghija definirajući ga "najviše njemačkim od svih preostalih kandidata".</s><s>Suprotno prijašnjim signalima iz francuskog establišmenta, 25. travnja objavljeno je da predsjednik Nicolas Sarkozy vidi Draghija kao punopravnog i adekvatnog kandidata za taj posao.</s>

<s>Dana 17. svibnja 2011.</s><s>Vijeće Europske unije - zasjedajući kao Ecofin - usvojilo je preporuku o nominiranju Draghija za predsjednika ECB-a.</s><s>Europski parlament i ECB odobrili su a europski čelnici potvrdili su njegovo imenovanje 24. lipnja 2011. godine.</s><s>Draghi je počeo voditi instituciju sa sjedištem u Frankfurtu kad je Trichetu istekao neobnovljivi osmogodišnji mandat 31. listopada 2011.</s><s>Draghijev mandat trajao je od 1. studenog 2011. do 31. listopada 2019. kad ga je na toj poziciji naslijedila francuska ekonomistica i pravnica Christine Lagarde.</s><s>Iako je Francuska dugo podržavala Draghijevu kandidaturu, suzdržala se od imenovanja do pred sam kraj, inzistirajući da Lorenzo Bini Smaghi, talijanski dužnosnik u šestočlanom odboru ECB-a, ustupi svoje mjesto u odboru francuskom predstavniku.</s>

<s>Tijekom kandidature izražena je i zabrinutost zbog Draghijevog prošlog zaposlenja u investicijskoj banci Goldman Sachsu  Pascal Canfin (europarlamentarac) ustvrdio je da je Draghi sudjelovao u swao transakcijama za europske vlade, posebno grčke, pokušavajući prikriti ekonomski status svojih zemalja.</s><s>Draghi je na saslušanjima za nominaciju za Europski parlament 2011. odgovorio da su dogovori "poduzeti prije mog pridruživanja Goldman Sachsu [i] nisam imao nikakve veze s njima".</s>

<s>Predsjedavanje, gašenje dužničke krize u Eurozoni i rečenica "whatever it takes..."</s>

<s>U prosincu 2011.</s><s>Draghi je nadgledao trogodišnji program zajma ECB-a europskim bankama u iznosu od 489 milijardi EUR (640 milijardi USD).</s><s>Program je bio približno iste veličine kao i Američki program za pomoć u nevolji (2008.), premda je i dalje mnogo manji od ukupnog američkog odgovora, uključujući kupnju imovine od strane Federalnih rezervi i druge mjere tog doba.</s><s>Draghijev ECB također je promptno "ukinuo dva bezumna povećanja kamatnih stopa koja je učinio njegov prethodnik. . .</s><s>Trichet [i] ... pojačao kupnju obveznica onih zemalja eurozone koje su u dužničkoj krizi", napisao je komentator Steve Goldstein sredinom siječnja 2012.</s><s>U to su vrijeme "Draghi i svi njegovi kolege (odluka je bila jednoglasna) odlučili ne smanjiti cijenu zajmova iz privatnog sektora [ispod 1% postignutih "ukidanjem"], čak i kada su predviđanja pada inflacije ispod ciljane vrijednosti od 2% do kraja godine."</s>

<s>Krajem veljače 2012., pod njegovim predsjedanjem pokrenut je drugi, nešto veći krug zajmova ECB-a europskim bankama, nazvan operacija dugoročnog refinanciranja (LTRO), usporedivu s ubrizgavanjem sredstava mjerama kvantitativnog popuštanja od strane FED-a u SAD-u i Instrumenta za kupnju imovine Banke Engleske.</s>

<s>U srpnju 2012., usred obnovljenog straha od dužničke krize u eurozoni, Draghi je u panel raspravi pred novinarima izrekao rečenicu po kojoj će njegov mandat ostati upamćen: da je ECB "... spreman učiniti sve što je potrebno za očuvanje eura.</s><s>I vjerujte mi, biti će dovoljno." Ova je izjava smirila financijska tržišta i dovela do pada prinosa na obveznice (pada troškova zaduživanja) za zemlje eurozone, posebno za Španjolsku, Italiju i Francusku.</s><s>U svjetlu sporog političkog napretka u rješavanju krize eurozone, Draghijeva se izjava smatra glavnom prekretnicom u u rješavanju krize eurozone.</s>

<s>U travnju 2013.</s><s>Draghi je odgovorio na pitanje u vezi s prednostima i nedostacima članstva u eurozoni da "Ova pitanja formuliraju ljudi koji uvelike podcjenjuju što euro znači za Europljane, za euro područje.</s><s>Oni znatno podcjenjuju politički kapital koji je uložen u euro."</s>

<s>Godine 2015., u nastupu pred Europskim parlamentom, Draghi je rekao da je budućnost eurozone ugrožena ukoliko se zemlje članice djelomično ne odreknu neovisnosti i ne stvore više paneuropskih vladinih institucija.</s><s>"Još nismo dosegli fazu prave monetarne unije", rekao je predsjednik središnje banke Mario Draghi u govoru Europskom parlamentu u Bruxellesu.</s><s>"Neuspjeh zemalja eurozone da usklade svoje ekonomije i stvore jače institucije", rekao je, "riskira se pretvoriti u dugoročni neuspjeh monetarne unije kad se ona suoč s jakim ekonomskim šokom".</s><s>Gospodin Draghi često je pozivao vlade eurozone da učine više na poboljšanju svojih gospodarskih performansi, na primjer preinakom restriktivnih propisa o radu.</s>

<s>Draghi je 10. ožujka 2016. izazvao val polemika o konceptu "novca od helikoptera " nakon što je na tiskovnoj konferenciji izjavio da smatra da je taj koncept "vrlo zanimljiv":</s>

<s>"Zapravo nismo razmišljali ni razgovarali o novcu od helikoptera.</s><s>To je vrlo zanimljiv koncept o kojem sada raspravljaju akademski ekonomisti u raznim krugovima.</s><s>Ali još uvijek nismo proučavali taj koncept.</s><s>Prima facie, očito uključuje složenost, kako računovodstvenu tako i pravnu, ali naravno pod ovim pojmom "novac od helikoptera" može podrazumijevati mnogo različitih stvari, pa to moramo vidjeti."</s>

<s>Kritika 
Draghi je član Grupe tridesetorice koju je osnovala Zaklada Rockefeller.</s><s>Iz tog razloga optužen je za sukob interesa u poziciji predsjednika ESB-a.</s><s>Draghi je s više strana bio kritiziran jer se njegov nekadašnji rad u Goldman Sachsu vidi kao sukob interesa.</s>

<s>Počevši od 2013. godine, Draghi je kritiziran u kontekstu skandala oko banke Banca Monte dei Paschi di Siena (MPS)  koja je sklapala vrlo rizične poslove.</s>

<s>Nagrade</s>

<s>Počasno priznanje za statistiku 2009. (Sveučilište u Padovi) 
 2010. počasni magistar poslovne administracije (Vicenza, zaklada CUOA) 
 2013. počasna diploma iz politologije (Libera Università Internazionale degli Studi Sociali Guido Carli, Rim) 
 Počasni doktorat 2017. (Sveučilište u Tel Avivu) 
 Počasni doktorat ekonomije iz 2018. (Sant'Anna School of Advanced Studies, Pisa) 
 Počasna diploma iz prava 2019. (Sveučilište u Bologni) 
 Počasna diploma iz ekonomije 2019. ( Katoličko sveučilište Svetog srca, Rim) 
 2020.</s><s>Papa Franjo imenovao ga je redovnim članom Papinske akademije društvenih znanosti.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Daljnje čitanje</s>

<s>Bahaa Monir, DEFLACIJA EUROPE: IMAGINATIVNI RIZIK I IZMIŠLJENE POLITIKE (Kako predsjednik Mario Draghi gleda na negativne kamatne stope, kvantitativni program ublažavanja i deflaciju u Europi.) - ORCA Forex</s>

<s>Vanjske poveznice</s>

<s>Profil (uključuje fotografiju)  na mrežnoj stranici Europskog instituta za korporativno upravljanje.</s><s>Europska središnja banka mrežne stranice
 Mario Draghi - 100 najutjecajnijih ljudi na svijetu: 2012.  časopis TIME</s>

<s>Italijanski političari
Premijeri Italije
Predsjednici Evropske centralne banke</s>

