Kambodžanska polja smrti
<s>Kambodžanska polja smrti (kmerski:  វាលពិឃាត; ) su lokacije na teritoriju današnje Kambodže na kojima su Crveni Kmeri, tokom vladavine državom od 1975. do 1979. godine, masovno ubijali i pokapali svoje žrtve; u sklopu nekoliko lokacija diljem zemlje, pretpostavlja se da je na poljima smrti stradalo više od 1,000,000 ljudi.</s><s>Masovna ubojstva na poljima smrti smatraju se dijelom šireg autogenocida, što ga je sustavno provodila država tokom četverogodišnjeg perioda.</s>

<s>Termin "polja smrti" skovao je novinar Dith Pran nakon što je pobjegao iz Kambodže u Tajland.</s><s>Tokom 60 kilometara dugog puta prema slobodi, Dith je susreo brojne gomile leševa i kostura žrtava režima na poljima u ruralnim dijelovima zemlje; to iskustvo stoji u pozadini nastanka termina "polja smrti".</s>

<s>Polja smrti su dokinuta nakon pada režima povodom uspješne vijetnamske invazije u siječnju 1979. godine.</s><s>Pol Pot i Ieng Sary su tokom iste godine osuđeni na smrt in absentia za počinjeni genocid, ali kazna nikada nije izvršena.</s><s>Uspostavom Kambodžanskog tribunala 2003. godine, preživjeli Crveni Kmeri su procesuirani za zločine i masovna ubojstva na poljima smrti.</s>

<s>Postupak</s>

<s>Crveni Kmeri su po preuzimanju države dokinuli stari pravosudni sustav, raspustili sudove i uskoro potpuno ukinuli sudačku te odvjetničku profesiju.</s><s>Ustav zemlje je stipulurao osnivanje novih, narodnih sudova, ali isti nikada nisu utemeljeni.</s><s>Suci i odvjetnici su ubrzo postali metama režima i u kratkom je roku pravosudna struka u Kampućiji gotovo u potpunosti eliminirana.</s><s>Postupak koji se provodio tokom naredne četiri godine bio je partijski dirigiran od strane Angkara, kako se partija nazivala u javnosti, a radilo se o arbitrarnom postupku koji se vodio zanemarujući potpuno sva prava (potencijalnih) okrivljenika.</s>

<s>Postupak je započinjao pisanom opomenom od strane Angkara, bilo da se radilo o sitnim ili političkim prijestupima.</s><s>Ljudi su imali pravo na dvije pisane opomene, prije nego bi bili poslani na obvezni "preodgoj", koji je u većini slučajeva značio gotovo sigurnu smrt.</s><s>Pred istražiteljima, okrivljenici bi bili poticani da pričaju o svojim "predrevolucionarnim životima i zločinima" (to bi, najčešće, uključivalo neke oblike kapitalističke djelatnosti, kontakte sa stranim zemljama ili općenito strancima, ...), uz obećanje da će im Angkar oprostiti i da će "krenuti od početka".</s><s>Nakon što bi okrivljenici priznali (nerijetko i lažno), bili bi odvedeni u S-21 ili na neko od polja smrti, gdje bi bili mučeni i/ili pogubljeni.</s>

<s>Mrtvi su pokapani u masovnim grobnicama, s tim da je bilo situacija da su buduće žrtve morale kopati vlastite grobove.</s><s>Metode egzekucije bile su različite, od klasičnog strijeljanja pa do primitivnijih metoda, koje su se koristile da bi se sačuvali metci, a uključivale su trovanje, naoštrene stabljike bambusa, sjekire i lopate.</s><s>Djeci čiji su roditelji bili osuđeni zbog zločina protiv države, Crveni Kmeri bi nerijetko razbijali lubanje lupanjem u drvo, smijući se pritom jer je izostanak smijeha bio potencijalno opasan za njih same.</s><s>Logika iza ovih zvjerstava prema djeci bila je da ih se ubija kako ne bi kao odrasli ljudi htjeli osvetiti smrt svojih roditelja.</s>

<s>Vojnici koji bi izvršavali pogubljenja najčešće su bili mladi muškarci i žene iz seoskih obitelji.</s>

<s>Procjena broja žrtava</s>

<s>Točan broj žrtava na poljima smrti još uvijek nije utvrđen, ali je sigurno kako je na istima pogubljeno i/ili pokopano više od 1,000,000 ljudi.</s><s>Program za mapiranje DC-Cama i Univerziteta Yale navode najmanje 1,386,734 žrtava u masovnim grobnicama, što je bila posljedica pet godina istraživačkog rada.</s><s>Procjena ukupnog broja žrtava, koja uključuje i žrtve izgladnjivanja i one pogubljene na drugim lokacijama, navodi između 1,700,000 i 2,500,000 žrtava; tadašnja ukupna populacija bila je oko 8,000,000 ljudi.</s>

<s>Historičar Ben Kiernan navodi kako je ukupno ubijeno oko 1,700,000 ljudi.</s><s>Istražitelj Craig Etcheson iz DC-Cama navodi kako je ukupno bilo između 2,000,000 i 2,500,000 žrtava, uz "najvjerojatniju" brojku od 2,200,000 žrtava.</s><s>Istraga Ujedinjenih nacija navela je brojku između 2,000,000 i 3,000,000 žrtava, dok je UNICEF zaključio da je bilo oko 3,000,000 ubijenih.</s><s>Demografska analiza Patricka Heuvelinea sugerira ukupno između 1,170,000 i 3,420,000 žrtava, dok Marek Sliwins smatra kako je brojka od 1,800,000 izrazito konzervativna.</s><s>Čak su i sami Crveni Kmeri priznali kako je ubijeno 2,000,000 ljudi, mada su tu brojku pripisali kasnijoj vijetnamskoj invaziji.</s><s>Krajem 1979. godine, Ujedinjene nacije i Crveni križ su upozoravali kako je još 2,250,000 ljudi direktno ugroženo zbog gladi i katastrofalnih životnih uvjeta, a koji su spašeni zahvaljujući kasnijoj međunarodnoj pomoći.</s>

<s>Osuda i komemoracija</s>

<s>Progoni u sklopu kambodžanskog genocida naišli su na jednoglasnu međunarodnu osudu.</s><s>Novinar William Branigin nazvao je Pol Pota "genocidnim tiraninom", dok je britanski sociolog Martin Shaw ustvrdio kako je kambodžanski genocid bio "najčišći genocid iz perioda Hladnog rata".</s><s>Danas je u Kambodži na snazi zakon koji zabranjuje bilo kakvo poricanje kambodžanskog genocida.</s><s>Od 2001. godine djeluje i Kambodžanski tribunal, koji je u sklopu šireg procesa protiv preživjelih Crvenih Kmera izrekao i osuđujuće presude za masovna ubojstva na poljima smrti.</s>

<s>Najpoznatije polje smrti je Choeung Ek, koje se nalazi južno od Phnom Penha.</s><s>Na lokaciji se danas nalazi budistička memorijalna stupa, u kojoj su pohranjeni posmrtni ostaci žrtava iskopanih na tom polju.</s><s>Muzej genocida Tuol Sleng nalazi se u prostorijama bivšeg zatvora S-21, a sadrži eksponate koji daju potpuni prikaz grozota počinjenih za vrijeme genocida.</s><s>U Seattleu postoji i Muzej polja smrti.</s>

<s>Vidi i
 Kambodžanski genocid
 Kambodžanski tribunal
 Muzej genocida Tuol Sleng
 Dith Pran
 The Killing Fields (film)</s>

<s>Reference</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>The Killing Fields Museum – A museum based in Seattle, USA dedicated to preserving the history of the Killing Fields.</s><s>Cambodia Tribunal Monitor
Photographs from S-21 – Photographs from Tuol Sleng (S-21)
Denise Affonço: To The End Of Hell: One Woman's Struggle to Survive Cambodia's Khmer Rouge. (With Introduction by Jon Swain.)  .</s><s>Dark memories of Cambodia's killing spree BBC News commemorating the 30th anniversary of the Khmer Rouge's demise
Setan and Randa Lee with Shelba Hammond: Miracles in the Forgotten Land and Beyond.</s>

<s>Kambodžanski genocid</s>

