Richard Seddon
<s>Richard John Seddon (Eccleston, 22. lipnja 1845. – Tasmanovo more, 10. lipnja 1906.) je bio novozelandski političar iz Liberalne stranke koji je od 1893. do 1906. godine obnašao dužnost premijera Novog Zelanda; Seddon do danas ostaje premijer s najdužim mandatom u historiji te zemlje.</s><s>Često nazivan Kralj Dick (engleski: King Dick) zbog svog autokratskog stila, Seddon se danas smatra jednim od najvećih novozelandskih političara, a za njegova mandata su ostvarene brojne društvene, ekonomske i političke reforme.</s>

<s>Rani život</s>

<s>Seddon je rođen 1845. godine u Engleskoj, kao sin ravnatelja Thomasa Seddona i njegove supruge, učiteljice Jane Lindsay.</s><s>Seddon je bio treće od osmero djece i drugi sin u obitelji; troje djece umrlo je u djetinjstvu.</s><s>Unatoč obiteljskoj pozadini, Seddon je bio loš učenik i odbio je klasično obrazovanje koje su željeli njegovi roditelji kako bi se posvetio inženjeringu.</s><s>Dana 15. lipnja 1862., u dobi od samo 16 godina, odlazi u Australiju, gdje isprva radi na željeznici, a kasnije sudjeluje i u zlatnoj groznici, ali bez velikog uspjeha.</s><s>Nakon nekoliko godina, zaručio se Louisom Jane Spotswood, međutim njezini roditelji nisu htjeli odobriti taj brak dok Seddon ne stekne financijsku stabilnost.</s><s>Godine 1866. odlazi na Novi Zeland, gdje se obogatio, nakon čega se, 1869. godine, kratko vratio u Australiju da se oženi Louisom.</s><s>Natrag na Novom Zelandu, Seddon je otvorio trgovinu, u kojoj je kasnije prodavao alkohol, a kasnije i pub.</s><s>Osim njegove supruge, na Novi Zeland su ga pratili i sestre Phoebe i Mary te braća Edward i James.</s>

<s>Početak političke karijere</s>

<s>Godine 1874. se uključuje u politiku, isprva u lokalnim tijelima, a od 1879. godine i na nacionalnoj razini.</s><s>Unatoč financijskim problemima (1878. godine je čak proglasio i osobni bankrot), Seddonova politička karijera je prosperirala.</s><s>Godine 1879. izabran je kao nezavisni zastupnik u Hokitiki, gdje je 1876. bio izgubio.</s><s>Od 1879. pa sve do 1906., Seddon je kontinuirano služio u Parlamentu Novog Zelanda, do 1890. kao nezavisni zastupnik, a od te godine kao zastupnik Liberalne stranke iz elektorara Westland.</s><s>Isprva je bio predmet izrugivanja u Parlamentu zbog provincijskog naglaska (imao je tendenciju ispuštati slovo "h") i nedostatka formalnog obrazovanja, međutim ubrzo se pokazao izrazito sposobnim zastupnikom i, nakon nekog vremena, stručnjakom za rudarska pitanja.</s><s>Kada su liberali pod Ballanceovim vodstvom 1891. formirali vladu, Seddon je postao ministar javnih radova, rudarstva, obrane i mornarice.</s><s>U tom je svojstvu napravio velike promjene u dotadašnjoj politici javnih radova, što se smatrali revolucionarnim u to doba.</s><s>Seddon nije bio ideološki vezan, za razliku od Ballancea, koji je vjerovao u klasični liberalizam; on je liberale naprosto smatrao pionirima "običnog čovjeka" u borbi protiv komercijalnih interesa i velikih zemljoposjednika.</s><s>Često populist, Seddon se nije uvijek slagao s Ballanceovim idejama o ženskom pravu glasa i pravima Maora, ali je bio izrazito popularan među narodom, zbog čega ga je stranka i dalje smatrala važnim igračem.</s>

<s>Seddon kao premijer</s>

<s>Kada se John Ballance 1892. godine ozbiljno razbolio, Seddon je postao vršitelj dužnosti; u to se vrijeme vjerovalo kako je Ballance želio da ga naslijedi Robert Stout, međutim zbog naglog pogoršanja zdravstvenog stanja nije uspio dogovoriti takav ishod.</s><s>Nakon Ballanceove smrti, tadašnji guverner David Boyle povjerio je Seddonnu sastavljanje vlade.</s><s>Iako su mu se usprotivili i William Pember Reeves i Thomas Mackenzie, pioniri Liberalne stranke, Seddon je uspio osigurati dovoljnu stranačku podršku da porazi Stouta i postane premijer.</s><s>Obećani unutarstranački izbori nisu održani jer je Seddon uvjerio članove da bi izbori podijelili stranku, tako da je zapravo mimo procedure uspio osigurati kontrolu nad strankom i vladom.</s>

<s>Stout će nastaviti biti glavna opozicija Seddonu sve do napuštanja stranke 1896. godine (čak će se i boriti za žensko pravo glasa, unatoč Seddonovom protivljenju), mada je upravo Seddon 1899. godine predložio Stouta za vrhovnog suca Novog Zelanda.</s>

<s>Seddonova vlada trajala je velikih trinaest godina i u mnogočemu se može smatrati jednom od najvažnijih u historiji Novog Zelanda.</s><s>U tom su periodu provedene brojne revolucionarne reforme, a Seddon je, unatoč pomalo nezgrapnom stilu vladavine, uživao podršku naroda i zaslužan je za neke od najvažnijih događaja u postupku modernizacije Novog Zelanda.</s><s>Ipak, prva velika odluka donesena za vrijeme njegove vlade prošla je unatoč njegovom strogom protivljenju.</s><s>Naime, njegov prethodnik, Ballance, zagovarao je "apsolutnu jednakost spolova", a time i žensko pravo glasa, s čime se Seddon nije slagao.</s><s>U srpnju 1893., Parlament je zaprimio drugi zahtjev da se ženama da pravo glasa, što su podržali i konzervativci i velik dio Liberalne stranke, među kojima i Stout.</s><s>Suočen s tako snažnom potporom, Seddon je naizgled promijenio stav i podržao zakon, međutim trudio se kako bi osigurao da Zakonodavno vijeće sruši zakon nakon glasanja u donjem domu.</s><s>Seddonova taktika nije naišla na simpatije tako da su dva člana Vijeća, koji su se protivili davanju prava glasa ženama, glasovali za zakon isključivo u znak protesta.</s><s>Zakon je, tako, prošao i žene su glasovale na izborima 1893. godine; Liberalna stranka je, unatoč Seddonovim potezima, ostvarila izniman rezultat.</s>

<s>Pitanje ženskog prava glasa pokazalo je kolike podjele postoje unutar Liberalne stranke, odnosno frakcija doktrinarnih liberala koje je predvodio Stout, i "narodnih" liberala koje je predvodio Seddon.</s><s>Frakcije su se ponovo konfrontirale po pitanju izdavanja licenci za prodaju alkohola.</s><s>Seddon je u ovom slučaju uspio izglasati svoj kontroverzni zakon, kojim je uveo distrikte za licenciranje koji su, glasovanjem, odlučivali o izdavanju licencu na svom području.</s><s>Sljedeći veliki potez njegove vlade bio je Zakon o starosnim mirovinama iz 1898. godine, kojim su položeni temelji države blagostanja, koje će dalje razviti premijer Michael Joseph Savage sa svojom Laburističkom strankom.</s><s>Seddon je i ovdje naišao na protivljenje određenih krugova, međutim uspio je progurati zakon, što se danas uglavnom smatra dokazom njegove iznimne političke moći.</s>

<s>Na polju vanjske politike, Seddon je bio imperijalist i snažan pobornik Britanskog Imperija, toliko da je jedno vrijeme bio poznat kao "jedan od stupova britanskog imperijalizma".</s><s>Podržavao je vođenje Drugog burskog rata, a smatrao je i da Novi Zeland treba imati veću ulogu među pacifičkim otocima i to kao "Južna Britanija".</s><s>Pokušao je anektirati Fidži i Samou, međutim za svog je života uspio anektirati samo Cookove Otoke (Fidži nikada nije potpao pod Novi Zeland, dok je Samoa od 1914. do 1962. godine bila dio Novog Zelanda).</s>

<s>Stil vladavine</s>

<s>Richard Seddon je bio vrlo snažan premijer i snažno je promicao svoj autoritet, toliko snažno da je u jednom trenutku izjavio da je kabinet nepotreban i da je vladi dovoljan samo predsjednik.</s><s>Oponenti su ga često optuživali za autokraciju (tako je i nastao nadimak "King Dick"), međutim on se nije pretjerano trudio da ih opovrgne.</s>

<s>Za vrijeme svog premijerskog mandata, Seddon je upravljao cijelim nizom resora, među kojima su bile financije (odakle je maknuo Josepha Warda), rad (odakle je maknuo Reevesa), obrazovanje, obrana, domorodački poslovi i imigracije.</s><s>Optuživan je za kronizam (favoriziranje prijatelja i poznanika prilikom zapošljavanja), ali i nepotizam, što je bila posljedica nekoliko manjih afera.</s><s>Kao ministar za domorodačka pitanja, Seddon je imao "suosjećajan", ali "paternalistički" pristup, dok je kao ministar za imigraciju poznat po snažnom animozitetu prema kineskim imigrantima, koje je uspoređivao s majmunima, govoreći o "Žutoj opasnosti".</s>

<s>Privatni život i smrt</s>

<s>Seddon se oženio 1869. godine i imao je ukupno devetero djece, među kojima je i Tom Seddon, koji je svog oca zamijenio kao parlamentarni zastupnik za Westland.</s><s>Od 1868. godine bio je mason.</s>

<s>Seddonova politička popularnost je postepeno opadala tokom trinaest godina na vlasti.</s><s>Iako je još uvijek uživao podršku, pozivi da se umirovi su postajali sve češći i glasniji.</s><s>Nekoliko pokušaja da ga se zamijeni s Josephom Wardom u tom periodu nisu bili uspješni.</s>

<s>U lipnju 1906. godine, dok se vraćao iz Australije na brodu Oswestry Grange, Seddon je doživio težak srčani udar i iznenada preminuo, 12 dana prije svog 61. rođendana.</s><s>Vijest o njegovoj smrti izazvala je val žalosti u Novom Zelandu.</s><s>Pokopan je u Wellingtonu.</s>

<s>Literatura</s>

<s>Vanjske poveznice</s>

<s>Sketch of Richard Seddon asleep in Parliament during an all-night sitting, 1898
The Seddon-Stout struggle</s>

<s>|-</s>

<s>|-</s>

<s>|-</s>

<s>|-</s>

<s>Britanski političari
Novozelandski političari
Premijeri Novog Zelanda
Novozelandski slobodni zidari</s>

