Elvira Kohn
<s>Elvira Kohn (Rijeka, 30. 5. 1914 - Zagreb, 9. 8. 2003), jugoslavenska fotografkinja, prva ratna fotoreporterka Jugoslavije i prvi fotoreporter Vjesnika, članica Saveza komunista Jugoslavije (SKJ) i sudionica Narodnooslobodilačke borbe (NOB).</s>

<s>Biografija</s>

<s>Podrijetlo, školovanje i karijera 
Elvira Kohn je rođena 30. 5. 1914 godine u Rijeci kao mlađe dijete nereligiozne porodice Bernarda i Gizele-Kati Kohn.</s><s>Bernard Kohn je bio trgovac koji je radio kao poslovođa u trgovini Wilhelma Glesingera, a Gizela Kohn je bila kućanica prijeklom iz Vinkovaca.</s><s>Elvira je odrastala u uz starijeg brata Aleksandra i majku.</s><s>Za vrijeme Prvog svjetskog rata, Elvirin otac je kao pripadnik vojske Austro-Ugarske Monarhije bio zatočen u srpskom zarobljeništvu u Nišu gdje je i umro od pjegavog tifusa 28. 3. 1915 godine.</s><s>Nakon smrti oca, Elvirin djed sa majčine strane Leopold Klein je došao u Rijeku i sa sobom natrag u Vinkovce poveo Elviru, njezinu majku i brata.</s><s>U Vinkovcima je pohađala i završila elementarnu školu, četri razreda gimnazije i dvogodišnji fotografski zanat koji je učila od 1929 do 1931 godine u fotografskoj radnji Seiler.</s><s>Prvi posao je dobila u fotografskoj radnji gdje je i izučila zanat.</s><s>1932 godine napustila je Vinkovce za Dubrovnik gdje se zaposlila kao fotograf i fotoreporter u izdavačko-trgovačkom poduzeću Foto Jadran u vlasništvu Mihe Ercegovića.</s><s>Majstorski ispit je položila 1936 godine.</s><s>1937 godine Elvirin brat Aleksandar je poginuo u prometnoj nesreći u Beogradu.</s><s>Nakon te tragedije Elvirina majka Gizela se preselila Elviri u Dubrovnik.</s><s>Elvira je tokom karijere bila sklona dokumentarizmu.</s><s>Deset godina, sve do 1942 godine, je radila i usavršavala se kao fotoreporterka.</s>

<s>Drugi svjetski rat 
Okupacijom Kraljevine Jugoslavije i uspostavom marionetske Nezavisne Države Hrvatske (NDH) Elvira je kao i ostali dubrovački Židovi bila prisiljena na odjeći nositi znak "Ž" (Židov).</s><s>Tijekom NDH građani Dubrovnika su se korektno odnosili prema Židovima što je i sama Elvira potvrdila nakon rata, dok prije rata antisemitizam u Dubrovniku praktično nije niti postojao.</s><s>U novembru 1942 godine Elvira je sa majkom i ostalim dubrovačkim Židovima bila odvedena u Gruž, da bi početkom januara 1943 svi bili deportirani u logor Kupari.</s><s>Sa Kupara, u maju 1943, su bili prebačeni u koncentracijski logor Rab.</s><s>Svoju fotoapart Leica je uspjela prokrijumčariti u logor, te je s njim snimila danas historijske fotografije logora.</s><s>Tokom internacije radila je logorskoj bolnici.</s><s>Nakon kapitulacije Italije i oslobođenja logora, Elvira se sa majkom pridružila Narodnooslobodilačkom pokretu (NOP).</s><s>U NOP-u je aktivno sudjelovala u radu Zemaljsko antifašističkog vijeća narodnog oslobođenja Hrvatske (ZAVNOH), te bila jedini ženski fotoreporter unutar ZAVNOH-a.</s><s>9. 5. 1945 godine preko Zadra i Otočca Elvira je stigla u Zagreb.</s><s>Poznate su njezine fotografije djece i izbjeglica u Topuskom, ranjenika na Petrovoj Gori, 3. zasjedanja ZAVNOH-a, skupa na Trgu Republike (danas Trg bana Jelačića) nakon oslobođenja Zagreba i mnoge druge snimljene u toku Drugog svjetskog rata.</s>

<s>Života i karijera nakon rata 
Nakon rata prekinula je fotoreportersku provesiju, te je do mirovine 1964 godine živjela relativno povučeno pritom vodeći fotoodjel u Domu Jugoslavenske narodne armije (JNA) u Zagrebu.</s><s>Elvirine fotografije su objavljene u mnogim novinama (Vjesnik), časopisima, knjigama i katalozima, a retrospektivnu izložbu doživjela je tek povodom 85 rođendana 1997 godine.</s><s>Svoje fotografije je donirala Hrvatskom povijesnom muzeju.</s><s>Elvira je bila član SKJ i Židovske općine Zagreb (ŽOZ).</s><s>Nikada se nije udala.</s><s>Nekoliko puta je posjetila Izrael i rođake koji tamo žive, te bi prema vlastitom priznanju razmišljala o preseljenju u Izrael da nije imala posao u JNA i da nije bila član SKJ.</s><s>Za života nikada nije skrivala svoje židovsko podrijetlo zbog čega su je svi cijenili, bilo u SKJ ili drugdje.</s><s>Živjela je sa majkom do njezine smrti 1977 godine.</s><s>Cijeli rat u Hrvatskoj je provela u Zagrebu, te je samo na mjesec dana 1991 godine boravila kod prijatelja u njemačkom Frankfurtu.</s><s>Elviru je smetalo što je novoizabrana vlast, na čelu sa Franjom Tuđmanom, srezala partizanske penzije i što nisu valorizirali zasluge partizana.</s><s>Za života je tvrdila da bez partizana ne bi bilo niti današnje samostalne i neovisne Hrvatske.</s><s>Elvira Kohn je preminula u Zagrebu 9. 8. 2003 godine.</s><s>Pokopana na je zagrebačkom groblju Mirogoj uz majku Gizelu.</s>

<s>Reference</s>

<s>Literatura</s>

<s>Biografije, Rijeka
Hrvatski Židovi
Jugoslavenski Jevreji
Austrougarski Jevreji
Jugoslavenski komunisti
Jugoslavenski fotografi
Hrvatski komunisti u drugoj Jugoslaviji
Jevreji u Narodnooslobodilačkoj borbi
Jugoslavenski partizani
Omladina u Narodnooslobodilačkoj borbi
Sahranjeni na groblju Mirogoj u Zagrebu</s>

