Mato Topalović
<s>Mato Topalović (Zdenci kraj Slavonskog Broda, 9. rujna 1812. - Gradište, 26. travnja 1862.), hrvatski svećenik, profesor, pisac i član ilirskog pokreta.</s>

<s>Životopis 
Jedan od prvih Slavonaca koji su prihvatili ideje ilirskog pokreta.</s><s>Pučku školu pohađa u Slavonskom Brodu, a gimnaziju u Vinkovcima.</s><s>U sjemeništu đakovačke biskupije upoznaje Josipa Jurja Strossmayera i Jurja Tordinca.</s><s>Nakon završenog dvogodišnjeg tečaja iz filozofije u Đakovu započinje studi u Pešti gdje upoznaje Frana Kurelca, Stjepana Ilijaševića i Miroslava Dražića.</s><s>Doktorira filozofiju zajedno sa Strossmayerom 1833. godine, doktorat iz teologije postiže 1837. godine u Beču kao kandidat kolegija Pazmaneum.</s><s>Za vrijeme bečkog studija 1834. godine upoznaje Ljudevita Gaja s kojim se poslije dopisuje.</s><s>Za svećenika je zaređen 17. srpnja 1837. godine.</s><s>Svećeničku službu obavljao je kao vojni kapelan u Veroni, zatim kao vikar  u Trnavi, i Vinkovcima.</s><s>1844. godine  dolazi u Đakovo na poziv biskupa Josipa Kukovića za profesora filozofije.</s><s>1848. godine odlazi sa Stankom Vrazom. u Prag na Sveslavenski kongres.</s><s>1. studenog 1855. godine postaje župnikom u Gradištu.</s><s>Razbolivši se od sušice umire 26. travnja 1862. godine u pedesetoj godini života.</s><s>Nadgrobni spomenik mu podiže dugogodišnji prijatelj Josip Juraj Strossmayer u znak «bratimskog svećenstva i prijateljske ljubavi».</s><s>Perom ga je ovjekovječio i Petar Preradović u svojim sonetima.</s>

<s>Književno stvarateljstvo 
Prvi puta se pojavljuje svojim proznim člankom «Lizt iz Becha», u Danici 1835. godine Gajeva danica donosi njegove pjesme u brojevima (12., 14., 25., 44., 49.).</s><s>Topalović preporučuje popravak pravopisa kao temelj za jedinstvenu hrvatsku književnost.</s><s>U njegovom radu više se osjeća domoljubni duh  nego pjesništvo.</s>

<s>Najvažnija djela 
 «Bog i molitva domorodca ilirskog» iz 1836. godine unutar koje su spojeni,njegovi religiozni i patriotski osjećaji.
 «Razgovor pjesnika i vile Slavonkinje» , * «Danica» 1836.</s><s>Godine
 «Tamburaši Ilirski» Zbirka pjesama, Osijek, 1842. godine
 «Odziv rodoljubnog srca», Zbirka pjesama, Osijek, 1842. godine
 «Pozdrav Njegovoj Kraljevskoj visosti nadvojvodi Stjepanu» 1847. godine
 «Misli rodoljubne o cesarsko-kraljevskoj vojsci» 1847.</s><s>Godine
Zbirka narodnih pjesama «Tamburaši Ilirski» neobično oštro je kritizirana iako dobronamjerno zbog stila pisanja od Stanka Vraza.</s><s>Topalović je smatrao da je svaka knjiga u onim prilikama dobro došla, a da kritika pa bila ona i dobronamjerna, šteti narodnom radu.</s><s>On je u svojoj zbirci «Odziv rodoljubnog srca», u pogovoru odgovorio na Vrazovu kritiku.</s><s>Topalovićev pokušaj da izda hrvatski književni zbornik «Jeka od Osijeka» 1841. godine nije se ostvario zbog nedobivanja dozvole mađarskih vlasti.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Željko Batarilović, Župa gradište, 2002.</s><s>Matija Pavić, Biskupijsko sjemenište i Djakovu 1806-1906, 1911.</s>

<s>Hrvatski pisci
Hrvatski katolički svećenici
Ilirski pokret
Biografije, Slavonski Brod</s>

