Lambda barion
<s>Lambda barioni su obitelj subatomskih hadronskih čestica simbola Λ0, Λ+
c, Λ0
b, i Λ+
t, elementarnog naboja +1 ili 0. Po građi su barioni koje sačinjavaju tri različita kvarka: jedan gornji, jedan donji, i još jedan kvark: strani (Λ0), čarobni (Λ+
c), dubinski (Λ0
b), ili vršni (Λ+
t).</s><s>Vršni Lambda barion (prema predviđanjima) nije moguće promotriti jer Standardni model predviđa poluvrijeme raspada vršnog kvarka na oko 5×10−25 s. To je oko jedne dvadesetine minimalnog vremena potrebnog da djeluje jaka nuklearna sila, pa se zbog toga ne stvaraju hadroni.</s>

<s>Lambda barion Λ0 su u listopadu 1950, otkrili V. D. Hopper i S. Biswas sa Sveučilišta u Melbourneu, kao neutralnu V česticu (tešku, nestabilnu česticu koja se raspada na dva produkta) s protonom kao raspadnim produktom, točno ju odredivši kao barion, umjesto kao mezon tj., vrstom različitom od K mezona kojeg su 1947. otkrili Rochester i Butler; K mezone su stvarale kozmičke zrake u foto emulzijama u balonu na oko 21,000 m u zraku.</s><s>Iako je očekivano postojanje čestice prije raspada ~1×10−23 s, čestica je postojala čak ~1×10−10 s. Svojstvo koje joj je to omogućilo nazvano je stranost i dovelo je do otkrića stranog kvarka.</s><s>Nadalje, takva otkrića vodila su do postavljanja principa poznatog kao očuvanje stranosti, prema kojem se čestice raspadaju sporije ukoliko pokazuju stranost (jer ne-slabe metode čestičnog raspada moraju očuvati stranost raspadajućeg bariona).</s>

<s>Lambda barion je opažen i  u atomskim jezgrama zvanim hyperjezgre.</s><s>Takve jezgre sadrže isti broj protona i neutrona kao i obična jezgra, no također sadrže jednu (ili, rjeđe, dvije) Lambda čestice.</s><s>U tom slučaju, Lambda ulazi u središte atomske jezgre (nije ni proton ni neutron, pa na česticu ne utječe Paulijev princip isključenja), i još čvršće drži jezgru skupa zbog interakcije putem jake nuklearne sile.</s><s>U litijevom izotopu (Λ7Li), Lambda je učinila jezgru 19% manjom.</s>

<s>Popis</s>

<s>Izvori</s>

<s>Nuklearna fizika</s>

