Jaroslav Heyrovský
<s>Jaroslav Heyrovský (20. 12. 1890 – 27. 3. 1967) bio je češki kemičar i izumitelj.</s><s>Heyrovský je izumio polarografsku metodu, elektroanalitičku metodu te mu je uručena Nobelova nagrada za kemiju 1959.</s><s>Njegovo glavno polje rada bila je polarografija.</s>

<s>Rođen je u Pragu kao peto dijete Leopolda Heyrovskog, koji je bio profesor za Rimsko pravo, i njegove supruge Clare.</s><s>Heyrovský je pohađao Karlov univerzitet u Pragu i studirao kemiju, fiziku i matematiku.</s><s>Od 1910. do 1914. nastavio jer studirati na University College London, gdje ga je znaimao rad na elektrokemiji.</s><s>Tijekom prvog svjetskog rata, radio je u vojnoj bolnici.</s>

<s>Nakon obrazovanja, postao je profesor na Karlovom univerzitetu u Pragu.</s><s>1922. izumio je polarografsku metodu te se posvetio daljnjem znanstvenom radu na tom polju.</s><s>Osnovao je školu čeških polarografa u sveučilištu.</s><s>1950. imenovan je ravnateljom novo uspostavljenog polarografskog instituta koji je dvije godine kasnije uključen u Čehoslovačku akademiju znanosti.</s><s>1926. oženio se za Marie Koranovu, te su imali dvoje djece.</s>

<s>Dobio je razne počasne doktorate na sveučilištima.</s><s>Čehoslovačka ga je 1951. nagradila Državnom nagradom, a 1955.</s><s>Redom Čehoslovačke.</s><s>Podučavao je polarografiju u SAD-u 1933., SSSR-u 1934., Engleskoj 1946., Švedskoj 1947., Kini 1958. i Egiptu 1960.</s>

<s>1959. uručena mu je Nobelova nagrada za kemiju za "otkriće i razvoj metode i analize polarografije".</s><s>On je prvi i do danas jedini češki državljanin koji je dobio Nobelovu nagradu na tom polju.</s><s>Preminuo je 1967. u dobi od 76 godina.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Eksterni linkovi
 Nobelova nagrada za kemiju 1959.</s>

<s>Češki hemičari
Biografije, Prag
Nobelovci za hemiju</s>

