Katodni zrak
<s>Katodni zrak je neprekidan tok elektrona, koji se kreću kroz gas pod niskim pritiskom ili kroz vakuum.</s><s>Nastaje kada anoda (pozitivna elektroda) privlači elektrone oslobođene sa metalne katode (negativne elektroda).</s>

<s>Ove zrake prvi je zapazio Julijus Pliker (Julius Plücker) 1858. godine.</s><s>Stoni (George Stoney) ih je označio kao elektroni.</s><s>Postali su vidljivi kao pojava pramenaste svetlosti iz pravca katode (otuda i ime - katodni zraci), čim pritisak pande ispod oko 100 P. To se odnosi na elektrone iz katode.</s>

<s>Dokaz da su katodni zraci snopovi elektrona je skretanje snopa u magnetnom polju.</s>

<s>Elektroni emitovani sa katode dostižu srednju dužinu slobodnog puta reda veličine cm, i sudarima pobuđuju atome gasa (ukoliko unutar katodne cevi nije vakuum) koji kako bi se vratili u nepobuđeno stanje emituju zračenje (fotone).</s>

<s>Brzina katodnih zraka (elektrona) je  V=    gde je</s>

<s>e: elementarno naelektrisanje;</s>

<s>U:Električni napon između katode i anode;</s>

<s>m: masa elektrona.</s>

<s>Primena
Katodni zraci imaju niz primena, počev od proizvodnje X-zraka do televizije.</s><s>U svim primenama koristi se posebno oblikovana staklena cev (vrsta elektronske cevi zvana katodna cev) u kojoj je ostvaren visko procenat vakuuma ili koja sadrži gas na niskom pritisku.</s><s>Katodne zrake obično stvara takozvani Elektronski top koji je deo katodne cevi.</s>

<s>Literatura
 atlas FIZIKA, Hans Brojer, Građevinska knjiga a.d, Beograd/Srbija, 2007.</s><s>Fizika II - Elektromagnetika i optika - inž. Vlastimir M. Vučić i dr inž. Dragiša M. Ivanović - Naučna knjiga, Beograd 1987.</s>

<s>Elektrotehnika</s>

