Progresivizam
<s>Progresivizam predstavlja podršku ili zagovaranje unapređenja društva.</s><s>Kao filozofija zasniva se na ideji progresa (napretka), koja tvrdi da su progres u nauci, tehnologiji, ekonomskom razvoju i društvenoj organizaciji od vitalnog značaja za poboljšanje ljudskog stanja.</s><s>Progresivizam je postao veoma značajan tokom Doba Prosvetiteljstva u Evropi, kroz uverenje da Evropa pokazuje da društva mogu napredovati u civilizovanosti od necivilizovanih uslova do civilizacije kroz jačanje osnove empirijskog znanja kao temelja društva.</s><s>Ličnosti iz Doba Prosvetiteljstva su smatrale da progres ima univerzalnu primenu za sva društva i da će se te ideje iz Evrope proširiti po celom svetu.</s>

<s>Značenja progresivizma variraju tokom vremena i postoje iz različitih perspektiva.</s><s>Savremena zajednička politička koncepcija progresivizma u kulturi Zapadnog sveta proizašla je iz velikih društvenih promena koje su izazvane industrijalizacijom Zapadnog sveta, krajem 19. veka.</s>

<s>Progresivac je pristalica napretka u društvenim odnosima; pristalica progresivizma.</s><s>Usmeren je prema budućnosti, prema onom novom; optimističan je i uveren u poželjnost promena i mogućnost društvenog napretka.</s><s>Kao progresivci se označavaju (i sami sebe označavaju) pristalice umereno i radikalno levih politika: levo krilo liberalizma, socijaldemokrate, demokratski socijalisti i dr.</s>

<s>Izraz progres sam po sebi, osim opšteg značenja kao "napredak", obično se koristi za "postepen, ali siguran razvoj koji s vremenom donosi boljitak, koji donosi bolje, savršenije, vrednije ili bogatije".</s><s>Tako npr. oni koji imaju veliko poverenje u nauku i tehnologiju smatraju da naučno-tehnološki razvoj može umanjiti ili rešiti razne socijalne i ekološke probleme koji se pojave.</s><s>Oni nastupaju kao izraziti progresivci.</s>

<s>Kao progresivci nastupaju i radikalni društveni kritičari, koji se ne zadovoljavaju "postepenim razvojem", nego smatraju da je potrebna politička i socijalna revolucija.</s><s>Oni kažu da je naučno-tehnološki razvoj koristan i neutralan, ali da se zloupotrebljava  u okviru postojećeg društveno-ekonomskog sistema kapitalizma (npr. zloupotreba kojom se usmeravaju napori naučnika u interesu kapitala, a ne ka rešavanju stvarnih ljudskih, ekoloških i drugih problema).</s><s>Zato je istinski progres nemoguć bez svesne političke akcije koja vodi do revolucije.</s><s>Postoje naravno razne vizije poželjne budućnosti i razne strategije takve aktivnosti.</s>

<s>Istorijski razvoj ideje progresa</s>

<s>Imanuel Kant je identifikovao progres kao pomak od varvarstva prema civilizaciji.</s><s>Filozof i književnik iz 18. veka Markiz de Kondorset je predviđao da će politički progres uključivati nestanak ropstva, porast pismenosti, smanjenje nejednakosti između polova, reforme oštrih zatvora i opadanje siromaštva.</s><s>"Modernost" ili "modernizacija" bila je ključna forma ideje progresa koju su u 19. i 20. veku promovisali klasični liberali koji su pozivali na brzu modernizaciju ekonomije i društva kako bi se uklonile tradicionalne prepreke za slobodna tržišta i slobodno kretanje ljudi.</s><s>Nemački filozof Georg Vilhelm Fridrih Hegel bio je uticajan u promovisanju ideje o progresu u evropskoj filozofiji naglašavajući linearno-progresivno shvatanje istorije i odbacivanje cikličnog koncepta istorije.</s><s>Karl Marks je na svoja dela primenio hegelijansku koncepciju linearno-progresivne istorije, modernizaciju ekonomije kroz industrijalizaciju i kritike klasne društvene strukture najrazvijenijih industrijskih kapitalističkih društava.</s><s>Kako je industrijalizacija rasla, proučavanje njenih efekata raslo je i van marksizma i drugih radikalnih kritika.</s>

<s>Krajem 19. veka u zapadnom svetu raste popularnost političkog pogleda da je progres usporen velikom ekonomskom nejednakošću između bogatih i siromašnih, neregulisanim modelom kapitalizma sa monopolskim korporacijama, i intenzivnim i često nasilnim sukobom između radnika i kapitalista - tvrdeći da su potrebne mere za rešavanje ovih problema.</s>

<s>Progresivizam je uticao na različite političke pokrete.</s><s>Moderni liberalizam, poznatiji kao socijalni liberalizam, inspirisan je filozofom Džonom Strujartom Milom, i njegovim konceptom o ljudima kao "progresivnim bićima".</s><s>Britanski premijer Bendžamin Dizraeli razvio je progresivni konzervativizam pod jednom nacijom - torizam.</s><s>Slično u Imperijalnoj Nemačkoj, kancelar Oto fon Bizmark usvojio je različite progresivne mere socijalne zaštite iz konzervativnih motivacija, radi odvođenja radnika od socijalističkog pokreta tog vremena.</s><s>Zagovornici socijaldemokratije i socijalizma se identifikuju kao promoteri progresivnosti.</s><s>Enciklopedija rimokatoličke crkve Rerum novarum, koju je papa Lav XIII izdao 1891. godine, osudila je eksploataciju radništva i apelovala na podršku sindikatima i vladinoj regulaciji poslovanja u interesu socijalne pravde, istovremeno podržavajući privatnu imovinu i kritikujući socijalizam.</s><s>Protestantska progresivna perspektiva zvana "Socijalno Jevanđelje" se pojavila u Severnoj Americi i fokusirala se na izazovnu ekonomsku eksploataciju i siromaštvo, a sredinom 1890-ih bila je uobičajena na mnogim protestantskim teološkim seminarima u Sjedinjenim Američkim Državama.</s><s>Tokom velikog političkog takmičenja između stanodavaca i stanara 1892. godine, zagovarači stanodavaca su bili prepoznati kao "umereni", a reformatori poreza na vrednost zemljišta su bili prepoznati kao "progresivci".</s><s>Tokom ekonomske krize iz perioda prihvatanja ekonomskog kejnzijanizma (1930-ih), u mnogim zemljama je široko prihvaćena uloga državne intervencije u tržišnu privredu, što se smatra progresivnom politikom.</s>

<s>U Sjedinjenim Američkim Državama progresivizam je započeo kao društveni pokret krajem 19. i početkom 20. veka i prerastao u politički pokret u onome što je poznato kao Progresivni period.</s><s>Termin "američki progresivci" predstavlja niz različitih političkih grupa pritisaka (koje nisu uvek ujedinjene).</s><s>Američki progresivci smatraju da se problemi sa kojima se društvo suočava (siromaštvo, diskriminacija, nasilje, pohlepa, rasizam i klasni antagonizam) mogu umanjiti obezbeđujući dobro obrazovanje, kvalitetnu zdravstvenu zaštitu, bezbedno okruženje i efikasna radna mesta.</s><s>Progresivci uglavnom žive u gradovima, imaju visokoškolsko obrazovanje i smatraju da vlada može biti sredstvo za promene.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Literatura 
 Tindall, George i Shi, David E. America: A Narrative History.</s><s>W. W. Norton & Co.</s><s>Inc. (Np), 2003.</s><s>Lakoff, George.</s><s>Don't Think of an Elephant: Know Your Values and Frame the Debate.</s><s>Chelsea Green Publishing, 2004.</s><s>Kelleher, William J. Progressive Logic: Framing A Unified Field Theory of Values For Progressives.</s><s>The Empathic Science Institute, 2005.</s><s>Link, Arthur S. i McCormick, Richard L..</s><s>Progressivism (American History Series).</s><s>Harlan Davidson, 1983.</s><s>Kloppenberg, James T..</s><s>Uncertain Victory: Social Democracy and Progressivism in European and American Thought, 1870-1920.</s><s>Oxford University Press, U.S., 1988.</s><s>McGerr, Michael A Fierce Discontent: The Rise and Fall of the Progressive Movement in America, 1870-1920 (2003)
 Schutz, Aaron.</s><s>Social Class, Social Action, and Education: The Failure of Progressive Democracy.</s><s>Palgrave Macmillan, 2010.</s>

<s>Ideologije
Socijalizam
Političke ideologije
Filozofija politike
Ljevica</s>

