Spiridon Gopčević Stariji
<s>Spiridon Gopčević talijanski Spiridione Gopcevich  (-, 1815.- Trst, 1861.), bio je poznati 
austrijski brodovlasnik i trgovac iz Trsta, porijeklom iz Herceg Novog.u 
Boki Kotorskoj.</s>

<s>Biografija</s>

<s>Njegov otac Hristifor Gopčević (Христифор Гопчевић) bio je također brodar, on se 1805. preselio iz Herceg Novog (koji je tad pripao Austriji) sa svoja tri brigantina u Trst, privučen 
njegovim eksplozivnim rastom i mogućnošću zarade.</s>

<s>Spiridona je poslao u Beč na školovanje, tako da je on već kao mladić tečno govorio trinaest jezika.</s><s>Kad se vratio u Trst unaprijedio je očev posao, tako da je kad mu je otac umro sredinom 19. vijeka, posjedovao 33 jedrenjaka i 2 parobroda, što je bilo oko 10 % tonaže svih trgovačkih brodova registriranih u Trstu, glavnoj luci Austrije.</s><s>Njegovi brodovi plovili su do ruskih crnomorskih luka sa kojima je pravio 
unosne poslove.</s>

<s>Tad je izgradio porodičnu palaču (1850.) na trščanskom Canalu Grande, djelomično kopirajući dekoraciju na fasadi od venecijanske Palazzo Ducale, koju mu je projektirao arhitekt - Giovanni Berlam.</s><s>Svjestan svog srpskog porijekla fasadu je ukrasio sa četiri skulpture koje predstavljaju heroje Bitke na Kosovu (1389); Caricu Milicu, Cara Lazara, Miloša Obilića i Kosovku djevojku koja 
pomaže ranjenicima.</s><s>Palača i danas nosi njegovo prezime, ali je danas u njoj smješten muzej.</s>

<s>U to vrijeme bio je i ugledni član ilirske zajednice, tako su se u to vrijeme zvala slavenska društva po Austriji, biran čak tri puta za njezina predsjednika (1847., 1851. i 1854.),</s>

<s>Spiridon je bio aktivan član trščanske srpske pravoslavne općine - San Spiridone.</s><s>Pored toga bio je i dobrotvor koji nije pomagao samo tršćanskim institucijama već i onima u starom kraju, 1852. pomagao je Sarajlijama, kad ih je zadesila nepogoda i izbjeglicama iz 
Hercegovine za bune 1852. - 1853.</s>

<s>Spiridon je poznavao brojne uglednike onog vremena, od britanskog premijera Gladstona do talijanskog revolucionara Giuseppe Garibaldija.</s>

<s>Na vrhuncu njegove karijere upropastio ga je posao sa uvozom ruskog žita, za kog je podigao veliki kredit u Beču.</s><s>Kako je u to vrijeme planuo Krimski rat, žito je ostalo blokirano u crnomorskim lukama, i on ga ni uz silne urgencije i pisma poznanicima nikako nije mogao dopremiti u Trst - pa je zbog tog bankrotirao, a nedugo zatim se i ubio 1861.</s>

<s>Njegov sin Spiridon Gopčević (1855. - 1936.) bio je novinar i svjetski poznati astronom, a unuk Marino Gopcevich  
(1899. - 1965.), neurolog, koji je 1945. osnovao neurološki odjel bolnice u Trstu</s>

<s>Izvori</s>

<s>Biografije, Trst
Srbi u dijaspori</s>

