Moždana smrt
<s>Moždana smrt je nepovratni prestanak svih moždanih aktivnosti (uključujući nesvesne aktivnosti koje su neophodne za održavanje života) usled potpunog odumiranja nervnih ćelija, čemu prethodi gubitak dotoka kiseonika do mozga.</s><s>Ne treba je mešati sa trajnim vegetativnim stanjem.</s>

<s>Moždana smrt (mozga u celini, ili moždanog stabla) se tretira kao zakonska definicija smrti u mnogim pravnim jurisdikcijama.</s>

<s>Pravno tumačenje
Kroz istoriju, u pravnim i medicinskim krugovima smrt se konstatovala u slučajevima prestanka određenih telesnih funkcija, pre svih, prestanka disanja i prestanka rada srca.</s><s>Usavršavanjem medicinskih tehnologija i metoda koje su omogućile da se osobe koje ne daju znake života povrate, bilo je neophodno ustanoviti bolji kriterijum pomoću koga bi se konstatovala smrt.</s><s>Ova neophodnost je dobila na težini rasprostranjenom upotrebom medicinske opreme za održavanje života, pomoću koje se telesne funkcije mogu održavati gotovo neograničeno, kao i usavršavanjem tehnika transplantacije organa (samim tim i potražnjom organa).</s>

<s>Počevši od 1960. godine, sve države u kojima je postojao program transplantacije organa počele su da implementiraju zakone koji se tiču kriterijuma konstatacije smrti.</s><s>Prva država koja je za ovaj kriterijum usvojila moždanu smrt bila je Finska (1971. godine).</s>

<s>Medicinski kriterijumi</s>

<s>Prilikom kliničkog pregleda osobe koja je pretrpela moždanu smrt može se konstatovati odsustvo moždanih aktivnosti.</s><s>U ove aktivnosti se ubrajaju reakcije na bol i refleksi moždanih živaca.</s>

<s>Važno je prepoznati razliku između moždane smrti i stanja kod kojih se mogu ispoljavati slični simptomi (prilikom prekomernog unosa određenih antidepresiva i sedativa, trovanja alkoholom, hipotermije, hipoglikemije, kome i hroničnih vegetativnih stanja).</s><s>Kod određenog broja komatoznih pacijenata oporavak je moguć, dok kod nekih pacijenata sa težim neurološkim oštećenjima ipak može doći do zadržavanja određenih nižih moždanih funkcija, uprkos gubitku funkcinalnosti korteksa i moždanog stabla.</s><s>Tako se, na primer, anencefalija (razvojni poremećaj koji karakteriše odsustvo većeg dela mozga) ne smatra stanjem moždane smrti, iako je u pitanju nepovratno stanje, u kom slučaju se održavanje na aparatima ne smatra odgovarajućim tretmanom.</s>

<s>Treba imati u vidu mogućnost prekida ili pada električnih aktivnosti mozga na jako nizak nivo, usled čega ih većina medicinskih aparata ne može registrovati.</s><s>Takvi slučajevi su mogući kod primene jake anestezije ili prilikom srčanog udara.</s>

<s>Vidi još</s>

<s>Smrt moždanog stabla
 Klinička smrt
 Smrt
 Trajno vegetativno stanje</s>

<s>Literatura</s>

<s>Dodatna literatura</s>

<s>Murray, Stephen. “Brain Death: Some of the Questions and Answers,” The Philosopher (Journal of the English Philosophical Society), Spring 1990, 1-12. http://www.the-philosopher.co.uk/contents.htm 
 Lock M.  Twice Dead: Organ Transplants and the Reinvention of Death.</s><s>2002, University of California Press, Berkeley, CA.</s><s>Howsepian AA.</s><s>In defense of whole-brain definitions of death.</s><s>Linacre Quarterly.</s><s>1998 Nov;65(4):39-61.</s><s>Karasawa H, et al. Intracranial electroencephalographic changes in deep anesthesia.</s><s>Clin Neurophysiol.</s><s>2001 Jan;112(1):25-30.</s>

<s>Spoljašnje veze
 Moždana smrt
 Kako stvari rade
 Sekcija udžebenika
 Sudske tužbe roditelja
 Zašto je koncept moždne smrti validna definicija smrti</s>

<s>Smrt
Anatomska patologija</s>

