Ottavio Bottecchia
<s>Otavio Botekja (; 1. avgust 1894 — 15. jun 1927) je bivši italijanski profesionalni biciklista u periodu od 1922. do 1927. godine i dvostruki pobednik Tur de Fransa.</s><s>Botekja je prvi Italijan koji je pobedio na Tur de Fransu.</s><s>Nađen je mrtav pored puta 1927. godine, razlog smrti nije poznat.</s>

<s>Karijera 
Botekja je počeo da se bavi biciklizmom 1920. godine, Teodoro Karnieri, predsednik biciklističke asosijacije, dao mu je trkački bicikl.</s><s>Prvih godina nije imao zapaženih rezultata.</s><s>1923. godine vozio je svoj prvi i jedini Điro, gde je osvojio peto mesto.</s><s>Taj rezultat privukao je pažnju tada najboljem Francuskom biciklisti Anriju Pelisjeu, koji ga je pitao da mu se pridruži u timu "Automoto - Hutchinson".</s><s>Pelisje je rekao da je gledao Botekju na Điro od Lombardija trci i na Milan - San Remu i tim je potpisao ugovor sa njim, nakon čega je Botekja vozio Tur de Frans.</s><s>Pobedio je na drugoj etapi i bio je lider do devete etape, kada ga je prestigao Pelisje, koji je i osvojio Tur, Botekja je završio drugi.</s><s>Pelisje je izjavio da je siguran da će ga Botekja prestići sledeće godine.</s>

<s>1924.</s><s>Botekja je pobedio na prvoj etapi i bio je lider Tura do kraja, pobedivši na još tri etape, postavši prvi Italijan koji je osvojio Tur.</s><s>Žutu majicu je nosio sve vreme u vozu do Milana, putujući trećom klasom da uštedi novac.</s>

<s>1925. osvojio je drugi Tur zaredom, pobedio je na četiri etape, a na još pet etapa je završio drugi.</s><s>Botekji je pomagao Lisjen Bis, koji je bio prvi radnik u istoriji Tura.</s><s>Bis je osvojio Tur naredne godine, a Botekja više nije bio onaj stari.</s><s>1925. osvojio je i trku Milana, a 1926. završio je drugi na Turu Baskijske zemlje, dok je na Tur de Fransu morao da se povuče tokom desete etape.</s>

<s>Privatni život 
Botekja je bio osmo dete u siromašnoj porodici u kojoj je bilo devetoro dece, išao je u školu samo jednu godinu.</s><s>Radio je kao obućar, a zatim kao zidar.</s><s>Otac ih je napustio da bi našao posao u Nemačkoj.</s><s>Botekja se kasnije oženio i imao je troje dece.</s>

<s>Iako je bio socijalista i imao anti-fašistička ubeđenja, Botekja se pridružio Bersaljerijevom korpusu u Italijanskoj vojsci tokom prvog svetskog rata.</s><s>Tokom četiri godine prenosio je poruke i zalihe na austrijski front, sa biciklom na rasklapanje.</s><s>Tokom bitke, došao je u kontakt sa malarijom i nekoliko puta je uspio da izbegne zarobljavanje.</s><s>3. novembra 1917. preživio je napad gasom, a kasnije je i zarobljen, ali je uspio da pobegne.</s><s>Nakon povratka na italijanski front, dvaput je išao u izvidnicu u Austrijske oblasti.</s><s>Kasnije mu je dodeljena bronzana medalja za hrabrost.</s>

<s>1919. je otišao u Francusku gde je radio na građevini.</s><s>1921. umrla mu je ćerka sa sedam godina.</s>

<s>Smrt 
23. maja 1927.</s><s>Otavijevog brata, Đovanija, udario je automobil dok je vozio bicikl, nakon čega je umro.</s><s>Botekja se zbog toga vratio u Italiju, a trebao je i da vozi Điro.</s>

<s>3. juna 1927. farmeri u blizini sela Peonis, našli su Botekju na ulici blizu kuće, napukle lobanje, slomljene ključne kosti i ostalih kostiju.</s><s>Njegov bicikl je bio malo dalje od njega, neoštećen.</s><s>Nije bilo tragova da ga je automobil udario niti je na pedalama bicikla ili kočnicama bilo nečega što bi nagoveštavalo da je izgubio kontrolu nad biciklom i pao.</s><s>Prevezen je u bolnicu, gde je umro 12 dana kasnije.</s>

<s>Mnogo godina kasnije, farmer iz Pordenea je na samrti rekao da je vidio čoveka kako jede njegovo grožđe, bacio je kamen da ga uplaši ali ga je pogodio.</s><s>Kada je vidio ko je to, uspaničio se i odnio ga pored ulice.</s>

<s>Spoljašnje veze</s>

<s>Profil na biciklističkoj arhivi
 Rezultati Otavija Botekje na Tur de Fransu</s>

<s>Italijanski biciklisti
Pobjednici Tour de Francea
Žrtve ubistva</s>

