Hipostaza
<s>Hipostaza ili ipostas ( — stajati pod) je filozofski pojam koji doslovno znači ono što stoji ispod, pod-stajanje ().</s><s>U filozofiji, hipostaza može biti podloga, osnova, biće, supstancija i sl.</s><s>U hrišćanskoj teologiji, hipostaza je kojim se određuju lica svetog Trojstva.</s>

<s>Hipostaziranje znači opredmetljenje nekog svojstva ili pojma.</s><s>Hipostazirati znači pretvoriti u samostalno, supstancijalno, ono što to nije.</s><s>Po Kantu, hipostazirati znači nešto „što postoji samo u mislima uzimati kao zbiljski predmet izvan subjekta koji misli“, odnosno „njegove misli pretvarati u stvari“.</s>

<s>Hipostaza u antičkoj filozofiji 
U grčkoj filosofiji, izraz hipostaza () je vezan sa izrazom suština ().</s><s>Plotin je koristio pojam hipostaza za označavanje supstancija, odnosno stupnjeva bića.</s><s>Plotin celinu postojećeg deli na sledeće hipostaze:</s>

<s>Jedno: neizrecivo, jednostavno, s onu stranu svakog jestva;
 duh ili um (nus): tu spadaju platonovske ideje; s nastankom vremena dolazi do treće hipostaze;
 duša: ona živi između onog noetičkog i čulnog i delatno je jestvo čitavog života u svemu, a sadrži i pojedinačne duše;
 tvar: ona nije hipostaza, budući da ničemu nije podloga, sama je bezoblična, a oblikuje je duša.</s>

<s>Svaka hipostaza je utemeljena u višoj, a jedina koja je utemeljena u sebi samoj jeste najviša — Jedno.</s><s>Isticanje ili isijavanje (lat. emanacija) je proces koji teče odozgo prema dole, od jednog ka tvari.</s>

<s>Vidi još 
 Biće
 Fenomen 
 Ekstaza
 Metastaza</s>

<s>Izvori</s>

<s>Kršćanska teologija
Filozofska terminologija
Grčki izrazi</s>

