Institut za nuklearne nauke Vinča
<s>Institut za nuklearne nauke „Vinča“ osnovan je 1948. godine kao istraživački centar za realizaciju nuklearnog programa SFR Jugoslavije.</s><s>Danas je „Vinča“ naučni institut koji pokriva veliki broj ne samo nuklearnih već i biološki, fizičkih i tehničko-tehnoloških disciplina.</s>

<s>U današnje vreme nauka sve više prevazilazi ograničenja nametnuta podelama na fiziku, hemiju, biologiju i ostale tradicionalne discipline – stvaranjem istraživačkih timova koji se orijentišu na rešavanje problema na multidisciplinarni način, uključujući stručnjake iz više oblasti, koji tako mogu bolje da sagledaju problem i zajednički dođu do potrebnih odgovora.</s>

<s>Institut za nuklearne nauke „Vinča“ je mesto gde je ovakav pristup omogućen unutrašnjom organizacijom i praksom.</s><s>Oblasti istraživanja su: fizika, hemija, biologija, energetika, zaštita od zračenja i zaštita životne sredine, zdravlje i životna sredina, nauka sa akceleratorima, nauka o materijalima.</s>

<s>Sve ove oblasti pripadaju grupi prirodnih i tehničkih nauka.</s><s>Zbog multidisciplinarnosti rada u institutu, on je sposoban da odgovori na glavne strateške pravce istraživanja koji su postavljeni na nivou države: novi materijali i nanonauke, energetika, biomedicina i zaštita životne sredine.</s>

<s>Ukupan broj zaposlenih trenutno fluktuira oko 785, od kojih je od osnivanja Instituta do današnjih dana preko 750 doktori nauka.</s>

<s>Neke od laboratorija su: Laboratorija za fiziku, Laboratorija za nuklearnu fiziku, Laboratorija za fizičku hemiju, Laboratorija za molekularnu biologiju i endokrinologiju, Laboratorija za radijacionu hemiju i fiziku i mnoge druge.</s><s>Institut je lider na visoko-tehnološkom tržištu u oblastima zaštite od jonizujućeg zračenja, proizvodnji i prometu radiofarmaceutika, ispitivanju i verifikaciji mera energetske efikasnosti u termoenergetskim postrojenjima, etaloniranju opreme i ispitivanju proizvoda.</s><s>Laboratorija za zaštitu od zračenja i zaštitu životne sredine ima razvijenu saradnju sa svetskim agencijama u oblasti radijacione sigurnosti, vrši kontrolu izvora zračenja i vodeća je institucija u ovoj oblasti u Srbiji.</s><s>Pored organizacionih jedinica koje se bave etaloniranjem temperature, vlažnosti i pritiska, u institutu postoji Centar za motore i vozila koja je akreditovan kao kontrolno telo i laboratorija za proto-tipska i homologaciona ispitivanja vozila.</s><s>U okviru instituta posluje biro za sertifikaciju u čijim ispitivanjima učestvuju ispitne laboratorije Instituta „Vinča” kao što su centar za protiveksplozivnu zaštitu i Laboratorija za radijacionu hemiju i fiziku.</s><s>Spoljnotrgovinski promet Instituta „Vinča” je registrovan za trgovinu na veliko, skladištenje i špeditersko posredovanje farmaceutskim i hemijskim proizvodima.</s><s>Takođe u okviru Instituta postoji i Centar za permanentno obrazovanje koji se više od 50 godina bavi stručnim obrazovanjem u privredi, zdravstvu i nauci.</s><s>U oblasti zaštite životne sredine Laboratorija za fizičku hemiju je stekla ozbiljnu reputaciju u saniranju problema neadekvatnih građevinskih materijala, kao i pratećim analizama.</s>

<s>Svake godine Institut se u okviru programa „” preko Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja u saradnji sa Centrom za promociju nauke pojavljuje sa svojim rezultatima na Sajmu knjiga, u cilju razmene svojih dostignuća.</s><s>26. aprila 2016. godine je održana vanredna Konferencija Društva za zaštitu od zračenja Srbije i Crne Gore pod nazivom „30 godina od Černobilja”.</s><s>Monografija „Černobilj 30 godina posle” je pokazala veliko interesovanje šire javnosti.</s><s>Termotehnika (časopis); Nuclear Technology and Radiation Protection i Thermal Science (časopis) su svetski priznati časopisi sa visokim impakt faktorima.</s><s>U toku su i pripreme Vinčinih izdanja za Google Books.</s><s>U okviru Vinčinih naučionica redovno se održavaju programi iz različitih oblasti nauka.</s><s>Povodom dana Instituta 20. maja 2017.</s><s>Institut je posetilo preko 600 učenika, studenata i profesora.</s><s>U toku je unos podataka za Dositej bazu istraživača.</s>

<s>Istorija</s>

<s>Institut za nuklearne nauke „Vinča" osnovan je 1948. godine kao naučni centar za istraživanje najsavremenijih tema u osnovnim prirodnim naukama – fizici, hemiji i biologiji.</s><s>Zapravo, baš tim redom.</s><s>Zadatak da osnuje institut dobio je profesor Pavle Savić, fizikohemičar, koji je pozvan nazad u Jugoslaviju iz Instituta za fizičke probleme u Moskvi, gde je radio u laboratorijama akademika, kasnije Nobelovca, Pjotra Leonidoviča Kapice od poslednje godine Drugog svetskog rata.</s>

<s>Izgradnji Instituta za ispitivanje materija, kako ga je zvao, odnosno Instituta za fiziku, kako je kasnije glasio zvanični naziv, Pavle Savić je posvetio sve svoje snage, volju i predanost.</s><s>Uz njega je učestvovalo nekoliko kolega entuzijasta, ali je sve bitnije poslove uradio upravo on sam.</s><s>Zna se, recimo, da je većinu početnih laboratorija (za fiziku, hemiju i biologiju) sam projektovao i nadgledao izgradnju, tako što je boravio u blizini gradilišta, na seoskom imanju i spavao na slami u ambaru.</s><s>Kasnije je koordinisao opremanje instituta instrumentima za naučna istraživanja, koje je dobrim delom uspeo da dobije iz inostranstva na račun ratnih reparacija.</s>

<s>Okupio je u Institutu tadašnju mladu naučnu elitu Jugoslavije, uglavnom od stručnjaka entuzijasta koji su tek završili školovanje.</s><s>Radila su se istraživanja koja su definitivno dala prepoznatljiv doprinos početku takozvane „nuklearne ere“ u svetu.</s>

<s>U prvo vreme najviše su bila zastupljena istraživanja iz fizike i hemije, a nakon par godina institutu se pridružuje i Dušan Kanazir, koji otpočinje razvoj bioloških disciplina, pre svega u vezi sa efektima radioaktivnog zračenja.</s><s>I Kanazir i Savić kasnije su bili predsednici Srpske akademije nauka i umetnosti.</s>

<s>Ubrzo nakon početka, institutu je bila namenjena realizacija državnog nuklearnog programa istraživanja, koji je okončan 1968. godine.</s><s>Od te godine institut nastavlja istraživanja u okviru mešovitog (ne samo nuklearnog) koncepta.</s><s>Danas je "Vinča" multidisciplinarni naučni institut koji pokriva veliki broj naučnih i tehničko-tehnoloških disciplina.</s>

<s>Organizacija 
Od ukidanja nuklearnog programa 1968. godine Institut „Vinča“ je, zbog racionalizacije delovanja, podeljen na manje istraživačke celine, nazvane laboratorije.</s><s>Prema Statutu, laboratorije i centri su organizacione celine Instituta.</s>

<s>Laboratorije 
 010 Laboratorija za fiziku
 011 Laboratorija za nuklearnu i plazma fiziku 
 020 Laboratorija za teorijsku fiziku i fiziku kondenzovane materije 
 030 Laboratorija za radijacionu hemiju i fiziku
 040 Laboratorija za atomsku fiziku 
 Laboratorija za fizičku hemiju 
 Laboratorija za hemijsku dinamiku i permanentno obrazovanje 
 070 Laboratorija za radioizotope 
 080 Laboratorija za radiobiologiju i molekularnu genetiku 
 090 Laboratorija za molekularnu biologiju i endokrinologiju 
 100 Laboratorija za zaštitu od zračenja i zaštitu životne sredine 
 140 Laboratorija za termotehniku i energetiku 
 160 Centar za motore i vozila 
 170 Laboratorija za materijale 
 180 Centar za multidisciplinarna istraživanja i inženjering 
 240 Spoljnotrgovinski promet 
 280 Centar za protiveksplozionu zaštitu
 BIRO - Biro za sertifikaciju
 C. P.O.- Centar za permanentno obrazovanje
 Radijaciona jedinica za industrijsku sterilizaciju i konzervaciju</s>

<s>Reaktori 
U institutu postoje dva reaktora, RA i RB.</s><s>Reaktor RA je 1984. zatvoren, a reaktor RB je i dalje u upotrebi.</s>

<s>Reaktor RA 
Reaktor RA, snage 6.5 MW, moderiran je i hlađen teškom vodom.</s><s>Kupljen je 1955. kao gotov proizvod Instituta za teorijsku i eksperimentalnu fiziku iz Moskve.</s><s>Počeo je sa radom decembra 1959. godine.</s><s>Koristio je 2% obogaćeno gorivo od metalnog uranijuma.</s><s>Godine 1976. prelazi se na visoko obogaćeno gorivo, sa 80% obogaćenim uranijum dioksidom nabavljeni iz fabrike u Novosibirsku.</s><s>Reaktor RA je radio do avgusta 1984. kada je zaustavljen zbog zamene goriva i planirane rekonstrukcije.</s><s>Zbog mnogobrojnih tehničkih, administrativnih i političkih razloga reaktor do 2002. nije ponovo pušten u pogon.</s><s>Već u julu iste godine donosi se odluka o trajnom prestanku rada reaktora RA i o pristupanju njegovoj dekomisiji.</s>

<s>Tehničke specifikacije:
 Tip reaktora: reaktor sa teškom vodom
 Termalna snaga: 6.500 kW
 Maksimalni fluks termalnih neutrona:  
 Maksimalni fluks brzih neutrona:  
 Materijal za moderiranje: teška voda
 Materijal za hlađenje: teška voda
 Primorana konvekcija: da
 Reflektor: teška voda i grafit
 Broj strana s reflektorom: 4
 Materijal za kontrolu: kadmijum
 Broj kontrolnih elemenata u reaktoru: 11</s>

<s>Delovi za eksperimente:
 Broj horizontalnih kanala: 6
 Primarna upotreba horizontalnih kanala: fizika čvrstog stanja, nuklearna fizika, dozimetrija
 Broj vertikalnih kanala: 45
 Maksimalni vertikalni fluks:  
 Primarna upotreba bertikalnih kanala: produkcija radioizotopa</s>

<s>Gorivo u rektoru:
 Kritična masa, minimalna: 3 kg
 Poreklo fisionog materijala: SSSR 
 Obogaćivanje omogućava: SSSR
 Dimenzije kontrolnih elemenata: dužina 112 mm, prečnik 35/31 mm
 Dimenzija šipki: dužina 6.000 mm, prečnik 43/41 mm
 Materijal: aluminijum
 Debljina presvlake: 1 mm</s>

<s>Reaktor RB 
Prva ideja za konstrukcijom novog reaktora potiče iz 1956. godine, sporazumom sa ruskim partnerom o nabavci nuklearnog goriva od prirodnog uranijuma i teške vode.</s><s>Projektovanje i izgradnja reaktora RB završena je u toku 1957. godine, a naredne godine pušten u rad.</s>

<s>Reaktor RB je prvo bio projektovan kako reaktor bez reflektora, moderiran teškom vodom, nulte snage.</s><s>Kao gorivo koršćen je prirodni uranijum, što je omogućavao teškovodni moderator neutrona.</s><s>Prvu kritičnost je dostigao aprila 1958. godine.</s><s>I danas, ovaj reaktor i dalje radi, za razliku od reaktora RA, i prvenstveno se koristi za istraživanja u oblasti fizike čvrstog stanja, neutronove aktivacione analize i treniranja studenata.</s>

<s>Tehničke specifikacije
 Tip rekatora: reaktor sa teškom vodom
 Maksimalni fluks termalnih neutrona:  
 Maksimalni fluks brzih neutrona:  
 Materijal za moderiranje: teška voda
 Materijal za hlađenje: teška voda
 Prirodna konvekcija: da
 Reflektor: teška voda
 Broj strana s reflektorom: 4
 Materijal za kontrolu: kadmijum
 Broj kontrolnih elemenata u reaktoru: 4</s>

<s>Delovi za eksperimente:</s>

<s>Broj horizontalnih kanala: 1
 Maksimalni horizontalni fluks:  
 Upotreba horizontalnih kanala: ozračivanje folija
 Broj vertikalnih kanala: 4
 Maksimalni vertikalni fluks:  
 Primarna upotreba vertikalnih kanala: ozračivanje raznih uzoraka, određivanje spektra neutrona</s>

<s>Gorivo u rektoru:</s>

<s>Kritična masa, minimalna: 2,4 kg
 Poreklo fisionog materijala: SSSR 
 Obogaćivanje omogućava: SSSR
 Dimenzije kontrolnih elemenata: 25,4 x 2.100 mm
 Dimenzija šipki: ID 1,55 mm, OD 1,75 mm
 Materijal za presvlačenje šipki: aluminijum
 Debljina presvlake: 1 mm</s>

<s>Povezano 
 Nuclear Technology and Radiation Protection
 Termotehnika (časopis)
 Thermal Science (časopis)
 Biblioteka Instituta za nuklearne nauke Vinča</s>

<s>Reference</s>

<s>Spoljašnje veze</s>

<s>Program „Horizont 2020” 
 Vinča atomi pod ključem („Večernje novosti“, feljton 14-21.4.2010) 
 Vinča dosegla svemir („Politika”, 28. januar 2018)</s>

<s>Nastanci 1948.</s><s>Istraživački instituti
Nuklearna fizika
Nauka i tehnologija u Srbiji
Nauka i tehnologija u Jugoslaviji
Obrazovanje u Beogradu
Opština Grocka</s>

