Nekropola Lađevine
<s>Nekropola Lađevine, nalazi se u  naselju  Lađevine, 8 km. od opštinskog centra Rogatica, Bosna i Hercegovina.</s><s>Godine 1530. kroz Bosnu je prema Istanbulu prošlo poslanstvo austrijskog cara.</s><s>Među njima bio je i Slovenac Benedikt Kuripešić.</s><s>Prošli su kroz Lađevine gdje su im pažnju privukli izuzetni nadgrobni spomenici.</s><s>Pokušali su i pročitati natpise na njima.</s><s>Kuripešić ih je opisao u svom putopisu što predstavlja prvi zapis o stećcima.</s>

<s>Arheolog Ćiro Truhelka, prvi kustos Zemaljskog muzeja u Sarajevu istraživao je ovu nekropolu krajem XIX vijeka.</s>

<s>Historija 
Područje Rogatice je u XIV i XV vijeku bila usko vezana za utvrđenje Borač, i za oblasne gospodare Radenoviće, odnosno Pavloviće, koji su u XV vijeku držali u svojoj vlasti cijeli kraj od izvora rijeke Bosne do Drine, uključujući trg u Rogatici.</s><s>Po tom gradu jedno vrijeme, tokom prvih godina turske vlasti i sam trg Rogatica nazivao se Borač (Bazar Borač).</s><s>Razrušeni grad u kojem su bili dvorovi Pavlovića leži iznad lijeve obale rijeke Prače, uz današnje selo Varošište.</s><s>Turci su Borač zauzeli prije 1466. godine i uskoro ga napustili.</s>

<s>Postoji vjerovatnost da je Borač najprije bio na suprotnoj strani Mesića, između današnjih sela Borača i Brčigova, gdje se vide ostaci tvrđave.</s><s>Na ovaj zaključak upućuju ne samo ostaci tvrđave nego i ime samog današnjeg sela Borač, koje se nalazi neposredno uz tvrđavu.</s>

<s>Opis 
Nekropolu čine 32 stećka, od čega 22 sanduka, 5 sljemenika i 5 ploča velikih dimenzija.</s><s>Vrlo dobro su obrađeni i očuvani.</s><s>Najpoznatija je po tri stećka oblika sanduka, dva sa natpisom i jedan sa ornamentima.</s><s>Sva tri stećka su 1914. godine, uz velike napore, prenijeta u Sarajevo i nalaze se u Zemaljskom muzeju, u Botaničkoj bašti.</s>

<s>Prvi je stećak Vlatka Vlađevića, po kome je najvjerovatnije i lokalitet dobio prvobitno ime – Vlađevići, koje je vremenom preraslo u Lađevine.</s><s>Drugi pripada njegovom vojvodi Miotošu.</s>

<s>Stećak Vlatka Vlađevića 
Vlatko Vlađević je bio vlastelin i možda najuglednija ličnost na dvoru Pavla Radenovića (1370 - 1415.).</s><s>Predpostavlja se da je poginuo negdje oko 1408/1409. god.</s><s>Njegov stećak spada među najveće toga vremena.</s><s>Dugačak je 295 centimetara, širok 130 i visok 142 centimetra.</s><s>Težak je 24 tone i 192 kilograma.</s>

<s>Nalazi se u Botaničkoj bašti Zemaljskog muzeja.</s><s>Konzervatorskim radovima osamdesetih godina XX stoljeća saniraane su manje pukotine, urađena je konsolidacija ivica između bočnih i čeonih strana sanduka.</s>

<s>Stećak nema dekoracije, samo natpis na tri strane.</s><s>Natpis je pisan s lijeva na desno.</s><s>Početak natpisa nalazi se na zapadnoj čeonoj strani, nastavlja se na sjevernoj bočnoj i završava na istočnoj čeonoj strani.</s><s>Južna bočna strana stećka je bez natpisa.</s><s>Pisan je u tri 
reda, koji se nastavljaju kroz sve tri strane stećka, a samo na trećoj (istočnoj) strani su četiri reda.</s><s>Poseban kuriozitet je da je tekst pisan naopako i moguće ga je čitati tek putem odraza u ogledalu.</s><s>Transkript natpisa u cjelosti glasi:</s>

<s>† Va ime otca (oca) i s(i)na i svet(a)go d(u)ha a se leži Vlatko Vla(đe)vićь koji ne mol(j)aše n(ij)ednoga človka (čovjeka) takmoria (osim) a obide mnogo zemlje, a doma pogibe.</s><s>A za n(j)imь ne osta ni sinь ni bratь.</s><s>A na na(nj=njega) usiče kami n(j)egovь vojvoda Miotošь.</s><s>Služi g(ospodi)na božiomь pomoćju i kneza Pavla milostoju (milošću), koji ukopa Vlatka, pomenu b(o)ga.</s>

<s>Stećak vojvode Miotoša 
Oblik stećka je sanduk sa postoljem.</s><s>Dimenzije: sanduk 260 cm x 165 cm x 108 cm, postolje (ploča) 295 cm x 190 cm x 
36 cm.</s>

<s>Natpis je uklesan na sve četiri bočne strane, u jednom redu, sa jedne strane, dva, tri i četiri reda na preostalim stranama.</s><s>Pisan je srednjovjekovnom bosanskom epigrafskom ćirilicom (bosančica).</s><s>Transliteracija natpisa u cjelosti:</s>

<s>† Vь ime o(t)ca i s(i)na i sveto(ga) d(u)ha.</s><s>Se leži vo(j)evoda Miotošь (sa) svo(j)imь (s)inomь Stěpkomь svomu g(ospo)d(i)nu Vlatku Vlađeviću konь (kod) nogu ko(j)i mu posluži živu a mrьtva pobiliži boži(jo)mь (p)omoćju i kneza Pavla milostiju.</s><s>A i se(j) kopajte na pleme(ni)tomь!</s><s>I pravi vo(j)evoda Miotošь: I mnogo ot (od) mo(j)e ruke na zeml(j)i bi, a ě (ja) ni ot (od) (j)e(d)ne i nikorь ne bi mrьt(a)vь neh ga ubit(i)</s>

<s>Marko Vego je posljednju rečenicu definsao na sljedeći način;
 
I mnogo na zemlji bi (ubijeno), a ě (ja) ni ot (od) ene (jedne) i nikorь (niko) ot (od) moje ruke ne bi mrьt(a)vь.</s><s>Ne (hte)h ga ubit(i)</s>

<s>Stećak sa ukrasima 
Oblika je sanduka sa dimenzijama: 154 cm x 83 cm x 84 cm
Trenutno je smješten u Botaničku baštu Zemaljskog muzeja.</s><s>Konzervatorsko-restauratorski radovi nisu poduzimani.</s><s>Stećak je ornamentiran sa tri strane, dvije čeone strane i jedna bočna.</s>

<s>Sa zapadne čeone strane vidljiv je isklesani latinski krst, dok se sa obje strane krsta nalazi po jedno stilizovano stablo isklesano u vidu linije sa po tri spirale sa obje strane.</s><s>Iznad krsta i predstava stabala, isklesane su dvije veće spirale.</s><s>Istočna čeona strana ukrašena je slično kao i suprotna.</s><s>U gornjem dijelu isklesane su dvije veće spirale, a u sredini jedno stilizovano stablo.</s><s>Južna bočna strana ukrašena je sa četiri veće spirale, srednje dvije u širokom trakom izrastaju iz donjeg dijela bočnih strana, a krajnje 
se spuštaju iz gornjeg dijela.</s><s>Ukras je uokviren uklesanom pravolinijskom trakom.</s>

<s>Nacionalni spomenik 
Tri navedena stećka sa nekropole Lađevine dio su zbirke antičkih i srednjovjekovnih kamenih spomenika u Zemaljskom muzeju Bosne i Hercegovine u Sarajevu.</s><s>Odlukom Komisije od 26. juna 2019. godine cjelokupna zbirka je proglašena za nacionalni spomenik BiH</s>

<s>Vidi još 
Nekropole u Varošištu</s>

<s>Literatura 
Dubravko Lovrenović: Stećci - bosansko i humsko mramorje srednjeg vijeka, Rabic, Sarajevo, 2008.</s><s>Dimitrije Sergejevski: Ludmer, edicija: Srednjovjekovni nadgrobni spomenici Bosne i Hercegovine, Zemaljski muzej, Sarajevo, 1952.</s><s>Ragib Lubovac Čelebija: Stećci bosanski stil, Šahinpašić, Sarajevo 2016.</s><s>Esad Kurtović i Emir O. Filipović.</s><s>Sarajevo: Filozofski fakultet u Sarajevu – Odsjek za historiju, U literaturi još neobjavljena transkripcija i transliteracija natpisa sa stećka.</s>

<s>Reference</s>

<s>Pavlovići
Nekropole stećaka
Stećci sa natpisom
Rogatica</s>

