Aleksandar Ipsilantis (1725-1805)
<s>Aleksandar Ipsilantis (grčki: Αλέξανδρος Υψηλάντης, rumunjski: Alexandru Ipsilanti) je rođen u grčkoj fanariotskoj familiji u Istambulu 1724. (ili 1726.)</s>

<s>Ostao je zapamćen, po tom što je 13. januara 1807. pogubljen odsjecanjem glave, radi izdaje svog sina - Konstantina Ipsilantisa, koji je prebjegao na rusku stranu u Rusko-turskom ratu (1806.-1812).</s>

<s>Biografija
Svoju političku karijeru započeo je 1774. radeći kao dragoman na Visokoj Porti. nakon tog je od 1774. do 1782. bio je vojvoda u vazalnoj Kneževini Vlaškoj.</s><s>Od 1787. do 1788. bio je vojvoda Kneževine Moldavije, da bi od 1796. do 1797. ponovno bio vojvoda Kneževine Vlaške.</s>

<s>Suvremenici su opisivali Aleksandra kao školovanog čovjeka, širokih interesa od metafizike, logike, matematike sve do Klasične Grčke filologije.</s><s>Za svog prvog mandata inicirao je čitavu seriju mjera usmjerenih na reviziju državne administracije, 
pravosuđa i porezne politike i naredio izradu i objavljivanje zakonika.</s><s>Napravio je i nekoliko urbanih poboljšanja u Bukureštu, kao što je i izgradnja kanala za sprečavanje poplava.</s>

<s>Vojvoda je cijenio kulturu i obrazovanje, to je dokazao reorganizacijom i izdašnim financiranjem Kneževske akademije u Bukureštu, osnovao je mitropolijsku školu i škole u Craiovi i Buzău.</s><s>Finacijski je pomagao rad Velike škole u Istambulu i grčke škole Arvanitovori kod Velikog Trnova.</s><s>Kao 
pravoslavni vladar darivao je manastire i crkve po Vlaškoj i Jugoistočnoj Evropi.</s>

<s>Kao fanariotski intelektualac i on je bio ponesen idejama neohelenskog prosvjetiteljstva, jedne varijante globalne evropske struje.</s><s>Vlaška kao i Moldavija, bile su odličan teren za implementiranje tih ideja, jer je to bila stvarna potreba tih zemalja.</s>

<s>Izvori</s>

<s>Vanjske veze</s>

<s>Alexander Ypsilantis and the reform of the state in eighteenth century Wallachia</s>

<s>Kneževi Vlaške
Moldavski vladari</s>

