There's not a lot of room for either in the malarial swamps of the Asmat or in the chilling winds of Tibet, but they have, nevertheless, through time and ritual, forged a traditional mystique of the Earth that is based not on the idea of being self-consciously close to it, but on a far subtler intuition: the idea that the Earth itself can only exist because it is breathed into being by human consciousness.
Няма много място за нито едно от тях в маларийските блата на Асмат или пронизващите ветрове в Тибет, но, независимо от всичко, през времето и ритуала, са забравили традиционната мистика на Земята, която е основана не на идеята да бъдеш самосъзнателно близо до нея, а на много по-фина интуиция: идеята, че Земята сама може да съществува, защото й се дава дъх чрез човешкото съзнание.