We played cricket all the time. We kind of grew up in the rubble. The major thing that inspired me, that led me on this path, that made me a filmmaker eventually, was traveling folk theater that would come through the town and I would go off and see these great battles of good and evil by two people in a school field with no props but with a lot of, you know, passion, and hashish as well, and it was amazing.
Играехме крикет през цялото време. Израснахме в отломките. Основното нещо, което ме вдъхнови, което ме отведе по този път, което ме направи режисьор, беше пътуващ театър, който мина през града, отидох и видях тези страхотни битки между доброто и злото, играни от двама души училище без реквизит, но с с много страст и хашиш и това беше удивително.