In The Sirens of Titan, when they seek the meaning of life in the vastness of the universe, they find nothing but “empty heroics,  low comedy, and pointless death.” Then, from their vantage point within  a “chrono-synclastic infundibulum,” a man and his dog see devastating  futures for their earthly counterparts, but can’t change the course of events.
В "Сирените от Титан", когато търсят смисъла на живота в необятността на Вселената, те не намират само „празна героика, долнопробна комедия и безсмислена смърт." След това, наблюдавайки един "хроно-синкластичен инфундибулум", мъж и кучето му виждат опустошително бъдеще за земните им двойници, но не могат да променят хода на времето.