By accepting this dichotomy, whether it's tongue-in-cheek, when we attempt to accommodate it in our world, and we try to build our foundation for the world, we're messing up the future, because: Who wants to be uncreative?
Като приемаме това раздвоение, дори и с едно наум, когато се опитваме да го настаним в нашия свят и се опитваме да изградим основата си за света, разбъркваме бъдещето, защото кой иска да бъде некреативен?