So we have an idea of how to play seriously, creating the universe by starting with essentially less than an eyedrop full of material, and we create everything we can see in any direction, right, from almost nothing -- that is, something extremely tiny, extremely small -- and it is almost perfect, except it has these tiny fluctuations at a part in 100,000 level, which turn out to produce the interesting patterns and designs we see, that is, galaxies and stars and so forth.
Така че ние имаме представа как да играем сериозно, да създадем вселената, започвайки с на практика по-малко от капчица материал и създавайки всичко, което може да се види във всяка посока, нали така, от почти нищо - това е нещо извънредно миниатюрно, извънредно малко - и то е почти идеално, с изключение на това, че съществуват тези миниатюрни флуктуации на ниво една 100 000, което се оказва, че е причината да бъдат създадени интересните модели и структури, които виждаме, като галактиките, звездите и така нататък.