And the thing that struck me the most, that broke my heart, was walking down the main street of Sarajevo, where my friend Aida saw the tank coming 20 years ago, and in that road were more than 12,000 red chairs, empty, and every single one of them symbolized a person who had died during the siege, just in Sarajevo, not in all of Bosnia, and it stretched from one end of the city to a large part of it, and the saddest for me were the tiny little chairs for the children.
Това, което ме впечатли най-много, което ме развълнува, беше, когато ходих по главната улица на Сараево, където приятелката ми Аида видяла танк, преди 20 години и там имаше повече от 12 000 празни червени столове и всеки от тях символизираше човек, който е умрял по време на блокадата, само в Сараево, не в цялата Босна и това се простираше от единия край на града до голяма част в него и най-тъжното за мен бяха малките столове за децата.