But how would you like it if you never knew from one day to the next if you were going to spend it striding around like a vivid god, your shoulders in the clouds, or sitting down there amidst the wallpaper staring straight ahead with your little plastic face?
но как щеше да ви се стори, ако никога не знаехте за времето от днес за утре, дали ще го прекарате крачейки наоколо като жив бог, рамената ви в облаците, или да седите там сред тапетите, взирайки се право напред с малкото си пластмасово лице?