And I spent every moment I could out at that flying school, way out of my comfort zone, all these young guys that wanted to be Qantas pilots, you know, and little old hop-along me in first my plaster cast, and then my steel brace, my baggy overalls, my bag of medication and catheters and my limp.
Прекарах всеки възможен момент в училището за пилоти, далече извън зоната си на комфорт, с всички тези млади момчета, които искаха да бъдат пилоти на Qantas, които ме заглеждаха първо в гипсовата ми отливка, после в стоманената ми скоба, в провисналия ми гащеризон, в торбата ми с лекарства, катетрите, и накуцването...