It sees itself, such as it is, the it, as something that will create the impression that there will be political cost, there will be a political price to be paid, for allowing genocide, for not having an heroic imagination, for not being an upstander but for being, in fact, a bystander.
То вижда себе си, такова, каквото е, като нещо, което ще създаде впечатлението, че ще има политическа цена, че ще има политическа цена за плащане за разрешаване на геноцида, за това, че нямаш героично въображение, че не си почтен, а просто случаен зрител.