They didn't talk about vulnerability being comfortable, nor did they really talk about it being excruciating -- as I had heard it earlier in the shame interviewing.
Те не мислеха за уязвимостта като за нещо удобно, нито говореха за нея като за нещо мъчително, както бях слушала по-рано в интервютата за срама. Те говореха за нея като за нещо необходимо.