I hate that. I admittedly used to be that guy a little bit, back in the day, and I've decided that the best way for me to still capture and keep a visual memory of my life and not be that person, is to just record that one second that will allow me to trigger that memory of, "Yeah, that concert was amazing. I really loved that concert."
Мразя го това. Да си призная, бях такъв за малко, в добрите стари времена, и реших, че най-добрият начин за мен да запазя и задържа визуален спомен за живота ми без да бъда този човек, е да запиша само тази една секунда, която би ми позволила да отключа спомена: 'Да, този концерт беше невероятен. Наистина много ми хареса.'