So much of our education reform is driven by a sympathetic approach, where people are saying, "Let's go and help these poor inner city kids, or these poor black and Latino kids," instead of an empathetic approach, where someone like me, who had grown up in this environment, could say, "I know the adversities that you're facing and I want to help you overcome them."
Голяма част от образователната реформа се движи от подход на съчувствие, при който хората казват: „Нека да помогнем на тези бедни деца от центъра на града или на тези бедни чернокожи и латиноамериканци“, вместо да приложат подход на съпричастност, като някой като мен, израснал в тази среда, може да каже: „Разбирам трудностите,  пред които сте изправени и искам да ви помогна да ги преодолеете."