What could be more lonely than to be enveloped in silence, to be the last of your people to speak your language, to have no way to pass on the wisdom of the ancestors or anticipate the promise of the children?
Какво може да бъде по-самотно от това да бъдеш обвит в тишина, да бъдеш последния от твоите хора, които говорят твоя език, да нямаш начин да предадеш мъдростта на предците си или да предвиждаш обещанията на децата?