But to minimize this loss of life in the living, that is the harder, and I would say, truer job of the oncologist: to take all the tools that we have and situate them in the context of a patient's whole entire life; to be guides for how to sit with suffering, acknowledge it deeply, but to not let fear of future suffering be the narrative for the journey forward.
Но да сведе до минимум загубата на живот при живите, това е по-трудната, и бих казала по-истинската работа на онколога: да вземем всички инструменти, които имаме, и да ги поставим в контекста на целия живот на пациента; да бъдем ръководители на това как да седим със страдание, да го признаем дълбоко, но да не оставим страхът от бъдещо страдание да бъде разказът за пътуването напред.