After the war, Vonnegut tried to  make sense of human behavior by studying an unusual  aspect of anthropology: the shapes of stories, which he insisted were just as interesting as the shapes of pots or spearheads.
След войната, Вонегът търси смисъла на човешкото поведение, изучавайки необичаен аспект от антропологията: формите на историите, които според него са също толкова интересни, колкото и формите на саксии или върхове на копия.