But at the end of '92, when we were in such turmoil, and having all the financial problems, and all the mental problems, I began to really realize that Koreans are completely left out of this society and we are nothing.
Но в края на 92-ра, когато бяхме в такъв смут и имахме всички онези финансови проблеми и всички онези психически проблеми, наистина започнах да осъзнавам, че корейците са напълно отхвърлени от това общество и сме нищо.