But he’s since become their slave, and rants with furious regret: “And then I loved thee,/ And showed thee all the qualities o’ th’ isle/ The fresh springs, brine pits, barren place  and fertile./ Cursed be I that did so!” With his thunderous language and seething anger, Caliban constantly reminds Prospero of what came before: this island’s mine by Sycorax my mother, Which thou takest from me.
Но тогава той става техен роб, и декламира с яростно разкаяние: <i>"Обикнах те и ти показах всичко,"</i> <i>"което е на острова: кой извор е със вода за пиене,"</i> <i>"кой - солен; коя земя добра е, коя - бедна. "</i> <i>"Проклет да съм за дето го направих! "</i> С гръмотевичния си език и кипящия си гняв, Калибан постоянно напомня на Просперо за това, което е било преди: <i>"Тоз остров аз го имах по наследство от Сикоракса, майка ми, а ти ми го отне!