Emily Dickinson begins a poem, "I saw no way -- the heavens were stitched --" and we know instantly what it would feel like if the sky were a fabric sewn shut.
Емили Дикенс започва едно стихотворение, "Аз видях, че по някакъв начих небесата бяха зашити", и инстинктивно знаем, че това, което се усеща е, че все едно небето е зашит затворен плат.