I see a giant candy-colored monument to our collective panic, and it makes me want to know, why is it that raising our children is associated with so much anguish and so much confusion?
Исполински паметник с цветовете  на шарени бонбони на колективната ни паника, което ме кара да се запитам защо отглеждането на децата ни се свързва с всичките тези терзания и цялото това объркване?