Von Neumann, in the '50s, did the same thing for computing; he showed you can have an unreliable computer but restore its state to make it perfect. This was the last great analog computer at MIT: a differential analyzer, and the more you ran it, the worse the answer got.
Фон Нойман, през 50-те, прави същото нещо за изчислителната техника: показва, че може да има ненадежден компютър, но да се възстанови състоянието му, за да стане съвършен. Това беше последният велик аналогов компютър в МТИ: диференциален анализатор, и колкото повече го пускаш, толкова по-лош ставаше отговорът.