It's a poem about loneliness -- the "I" in the poem feels no connection will last — and it might look like a plea for help 'til you get to the word "help," where this "I" facing you, taking your hand, is more like a teacher or a genie, or at least that's what he wants to believe.
Това е поема за самотата -- "аз"-ът в поемата чувства, че никоя връзка няма да продължи и може би изглежда като  зов за помощ докато стигнете до думата "помощ", където "аз"-ът се обръща към вас, вземайки ръката ви и е по-скоро учител или дух, или поне иска да вярва това.