Vonnegut thought this kind of story  was the truest to real life, in which we are all the victims  of a series of accidents, unable to predict how events  will impact us long term.
Благодарение на тези истории, Вонегът се доближава максимално до истинския живот, в който всички сме жертви  на поредица от премеждия, без да можем да предвидим как тези  събития ще ни повлияят дългосрочно.