Margaret Mead, the great anthropologist, said, before she died, that her greatest fear was that as we drifted towards this blandly amorphous generic world view not only would we see the entire range of the human imagination reduced to a more narrow modality of thought, but that we would wake from a dream one day having forgotten there were even other possibilities.
Маргарет Мий, невероятния антрополог, каза преди да почине, че най-големият й страх е бил, че докато вървим към този любезена, аморфена, обширна представа за света, ние не само ще видим всичките разновидности на човешкото въображение смалено до по-тясна модалност на мисълта, но че ще се събудим от този сън някой ден и ще сме забравили, че има и други възможности.