At the time I was just beginning to emerge from this eight-year personal identity crisis zigzag that saw me go from being a boy to being this awkward girl that looked like a boy in girl's clothes to the opposite extreme of this super skimpy, over-compensating, boy-chasing girly-girl to finally just a hesitant exploration of what I actually was, a tomboyish girl who liked both boys and girls depending on the person.
По това време тъкмо бях започнала да излизам от тази осемгодишна криза на идентичността, в която преминах от това да съм момче до това непохватно момиче, което изглеждаше като момче в женски дрехи до обратната крайност на супер разголено, компенсиращо момиче-мъжегонка и най-после до колебливо изучаване на това какво съм всъщност момиче-мъжкарана, която харесва и момичета, и момчета, в зависимост от човека.