I know this song, and it's really a tribute to the genius of David Bowie himself, but it's also, I think, a reflection of the fact that we are not machines exploring the universe, we are people, and we're taking that ability to adapt and that ability to understand and the ability to take our own self-perception into a new place.
Знам тази песен, която е свидетелство за гения на самия Дейвид Бауи, но също така, мисля, е отражение на самите нас -- че ние не сме машини изучаващи космоса, ние сме хора и имаме у себе си възможността да се адаптираме, възможността да разберем и възможността да изведем себесъзнанието си до нови висоти.