I wrote this after a friend's funeral, but not so much about the friend as something the eulogist kept saying, as all eulogists tend to do, which is how happy the deceased would be to look down and see all of us assembled.
Написах го след погребението на приятел, но те не е свързано толкова с приятеля ми, а с нещо което каза проповедника, нещо което проповедниците често казват, а именно колко би бил щастлив починалият, ако погледне надолу и ни види всички събрани.