But a later response, and much more useful, would be to try and deconstruct the message behind the words, so when the voices warned me not to leave the house, then I would thank them for drawing my attention to how unsafe I felt -- because if I was aware of it, then I could do something positive about it -- but go on to reassure both them and myself that we were safe and didn't need to feel frightened anymore.
Но по-късна реакция и много по-полезна беше да опитам да разбия на парчета значението зад тези думи, така че когато гласовете ме предупредиха да не напускам къщата, тогава им благодарих за обръщането на внимание върху това колко несигурна се чувствах, защото ако бях наясно, тогава можех да направя нещо положително - да успокоя и тях, и себе си, че бяхме на сигурно място и че нямаше нужда да сме изплашени повече.