So not the habitual architecture that instills in us the false sort of stability, but an architecture that is full of tension, an architecture that goes beyond itself to reach a human soul and a human heart, and that breaks out of the shackles of habits.
Така че, не обичайната архитектура ни внушава фалшивия вид стабилност, а една архитектура, която е пълна с напрежение, една архитектура, която стига отвъд себе си, за да достигне една човешка душа и едно човешко сърце и която се освобождава от веригите на навиците.