I was an introverted child, to the point of communicating with colored crayons and apologizing to objects when I bumped into them, so my mother thought it might do me good to write down my day-to-day experiences and emotions.
Бях интровертно дете до такава степен, че говорех с цветните пастели и се извинявах на предмети, когато се блъсках в тях. И така майка ми си помислила, че ще бъде добре за мен да записвам моито ежедневни преживявания и емоциите си.