Up to and around about the Second World War, conductors were invariably dictators -- these tyrannical figures who would rehearse, not just the orchestra as a whole, but individuals within it, within an inch of their lives.
До някъде около Втората световна война, диригентите били неизменно диктатори -- тези тиранични фигури, които репетирали, не само оркестъра като цяло, но и отделните индивиди в него, до най-малките подробности в живота им.