The resolution is going to achieve either of two forms: either we will resolve these non-sustainable time-fuses in pleasant ways of our own choice by taking remedial action, or else these conflicts are going to get settled in unpleasant ways not of our choice -- namely, by war, disease or starvation. But what's for sure is that our non-sustainable course will get resolved in one way or another in a few decades. In other words, since the theme of this session is choices, we have a choice. Does that mean that we should get pessimistic and overwhelmed? I draw the reverse conclusion.
Разрешението ще придобие една от две форми: или ще разрешаваме тези неустойчиви времеви детонатори по приятни начини по наш избор, като предприемаме действия за лечение, или пък тези конфликти ще станат устойчиви по неприятни начини не по наш избор - а именно, чрез война, болести или глад. Но сигурното е, че нашият неустойчив курс ще се разреши по един или друг начин до няколко десетилетия. С други думи, тъй като темата на тази сесия са изборите - ние имаме избори. Значи ли това, че трябва да ставаме песимисти и да сме съкрушени? Стигам до противното заключение.