So it was always the satirist, like Juvenal or Martial, represented the audience, and he was going to make fun of the outsider, the person who didn't share that subject status.
Затова винаги сатирикът, като Ювенал или Маршал, представлявал публиката и се присмивал на аутсайдера, лицето, което не споделяло този субектен статут.