I know famous musicians, I know actors and film stars and millionaires and novelists and top lawyers and television executives and magazine editors and national journalists and dustbinmen and hairdressers, all who were looked after children, fostered, adopted or orphaned, and many of them grow into their adult lives in fear of speaking of their background, as if it may somehow weaken their standing in the foreground, as if it were somehow Kryptonite, as if it were a time bomb strapped on the inside. Children in care, who've had a life in care, deserve the right to own and live the memory of their own childhood.
Познавам известни музиканти, познавам актьори, филмови звезди, милионери и писатели, и топ адвокати, телевизионни изпълнителни директори, и редактори на списания, журналисти, и буклучари, фризьори, от които всички са отгледани като осиновени деца и сираци. Много от тях живеят живота си в страх да говорят за миналото си сякаш това може по някакъв начин да навреди на сегашната им позиция. Сякаш е Криптонит или бомба с закъснител, заредена вътре в тях. Деца отгледани от приемни сираци или в домове заслужават правото да притежават и пазят спомена от собственото си детство.