So I took the approach that the chair should do as much for them as humanly possible or as mechanistically possible so that they didn't have to fuss with it.
Така че възприех подхода, че столът трябва да прави за тях толкова, колкото е в човешките възможности или колкото е възможно механично, за да не се налага да се суетят покрай него.