[The last 48 hours of two Palestinian suicide bombers.] [Paradise Now] [Man: As long as there is injustice, someone must make a sacrifice!] [Woman: That's no sacrifice, that's revenge!] [If you kill, there's no difference between victim and occupier.] [Man: If we had airplanes, we wouldn't need martyrs, that's the difference.] [Woman: The difference is that the Israeli military is still stronger.] [Man: Then let us be equal in death.] [We still have Paradise.] [Woman: There is no Paradise! It only exists in your head!] [Man: God forbid!] [May God forgive you.] [If you were not Abu Azzam's daughter ...] [Anyway, I'd rather have Paradise in my head than live in this hell!] [In this life, we're dead anyway.] [One only chooses bitterness when the alternative is even bitterer.] [Woman: And what about us? The ones who remain?] [Will we win that way?] [Don't you see what you're doing is destroying us?] [And that you give Israel an alibi to carry on?] [Man: So with no alibi, Israel will stop?] [Woman: Perhaps. We have to turn it into a moral war.] [Man: How, if Israel has no morals?] [Woman: Be careful!] [And the real people building peace through non-violence] [Encounter Point] Video: (Ambulance siren) [Tel Aviv, Israel 1996] [Tzvika: My wife Ayelet called me and said, ] ["There was a suicide bombing in Tel Aviv."] [Ayelet: What do you know about the casualties?] [Tzvika off-screen: We're looking for three girls.] [We have no information.] [Ayelet: One is wounded here, but we haven't heard from the other three.] [Tzvika: I said, "OK, that's Bat-Chen, that's my daughter.] [Are you sure she is dead?"] [They said yes.] Video: (Police siren and shouting over megaphone) [Bethlehem, Occupied Palestinian Territories, 2003] [George: On that day, at around 6:30] [I was driving with my wife and daughters to the supermarket.] [When we got to here ...] [we saw three Israeli military jeeps parked on the side of the road.] [When we passed by the first jeep ...] [they opened fire on us.] [And my 12-year-old daughter Christine] [was killed in the shooting.] [Bereaved Families Forum, Jerusalem] [Tzvika: I'm the headmaster for all parts.] [George: But there is a teacher that is in charge?] [Tzvika: Yes, I have assistants.] [I deal with children all the time.] [One year after their daughters' deaths both Tzvika and George join the forum] [George: At first, I thought it was a strange idea.] [But after thinking logically about it, ] [I didn't find any reason why not to meet them] [and let them know of our suffering.] [Tzvika: There were many things that touched me.] [We see that there are Palestinians who suffered a lot, who lost children,] [and still believe in the peace process and in reconciliation.] [If we who lost what is most precious can talk to each other,] [and look forward to a better future,] [then everyone else must do so, too.] [From South Africa: A Revolution Through Music] [Amandla] (Music) (Video) Man: Song is something that we communicated with people who otherwise would not have understood where we're coming from.
Мъж 1: Винаги когато съществува несправедливост, трябва да има някой, който да се жертва! Жена 1: Това не е жертва, а отмъщение! Ако убиваш няма разлика между жертвата и окупатора. Мъж 1: Ако имахме самолети, нямаше да имаме нужда от мъченици, това е разликата. Жена: Разликата е в това, че израелската армия все още е по-силна. Мъжът: Ако е така, нека да сме еднакви в смъртта. Все още имаме Рай. Жена: Няма рай, той съществува само във въображението ти! Мъжът: Бог забранява, Бог забранява! Бог да ти прости. Ако не сте дъщеря на Абу Азам ... До известна степен, бих предпочел да имам Рая в главата си, отколкото да живея в този ад! В този живот рано или късно ще умрем. Мъжът: Избира се горчивината, само когато алтернативата е още по-горчива. Жената: И какво ще стане с нас? Които оставаме? Ще спечелим по този начин ли? Не виждаш ли, че това, което правим ни унищожава? И даваш извинение на Израел да продължава? Мъжът: Така че, ако Израел нямаше извинение, щеше да спре ли? Жената: Може би. Трябва да преобърнем нещата в морална война. Мъжът: Как да го направим като Израел няма морал? Жената: Внимавай! Джордж: Съпругата ми Айет ми се обади и ми каза: "Имаше един самоубийствен атентат в Тел Авив." Айет: Какво знаете за жертвите? Търсим три момичета. Джордж: Нямаме информация. Айет: Тук има едно ранено, но за другите три не сме чули нищо. Джордж: Казах, "Добре, това е Бат Шен, това е дъщеря ми." Сигурни ли сте, че е мъртва? Казаха ми, че да. Цвика: Този ден около шест и половина шофирах със съпругата и дъщерите ми към супермаркета. Когато пристигнахме тук... видяхме три израелски военни джипа, спрени край пътя. Когато подминахме първия джип... откриха огън срещу нас. И дъщеря ми на 12 години, Кристин, умря по време на престрелката. Цвика: Директор съм на училището. Джордж: Но има ли някой учител, който да е отговорен? Цвика: Да, имам асистенти. През цялото време работя с деца. Цвика: В началото ми изглеждаше странна идея. Но след това, мислейки логично не ми се стори лоша идеята да се запознаем и да ви информирам за нашето състояние. Джордж: Имаше много неща, които ме впечатлиха. Има много палестинци, които страдат много, защото са загубили децата си, но продължават да вярват в процеса на мир и премирие. Ако ние, които сме загубили най-ценното, което сме обичали, можем да разговаряме за едно по-добро бъдеще, тогава целият свят може да го направи. Мъжът: Песента е нещо, което използваме, за да се свържем с хората, които по друг начин няма как да разберат откъде идваме.