And one day I woke up with three days until the deadline, still not having written a word, and so I did the only thing I could: I wrote 90 pages over 72 hours, pulling not one but two all-nighters -- humans are not supposed to pull two all-nighters -- sprinted across campus, dove in slow motion, and got it in just at the deadline.
Един ден се събудих с три дни, оставащи до крайния срок, все още не написал и една думичка, така че направих единственото, което можех: Написах 90 страници за 72 часа, изкарвайки не една, а две нощи без сън - човешките същества не е редно да изкарват по две нощи без сън - спринтирах през двора на университета, превключих на бавни обороти и я предадох точно при изтичането на крайния срок.