From newspapers, textbooks, conversations, I had learned to speak of countries as if they were eternal, singular, naturally occurring things, but I wondered: to say that I came from a country suggested that the country was an absolute, some fixed point in place in time, a constant thing, but was it?
Покрай вестниците, учебниците, разговорите се бях научила да говоря за държавите като нещо вечно, отделено и случващо се по естествен път, но си мислех: да кажем, че произлизам от страна, предполагайки, че страната е нещо безусловно, фиксирано във времето и мястото, нещо постоянно, но дали е такова?