What makes ayahuasca fascinating is not the sheer pharmacological potential of this preparation, but the elaboration of it. It's made really of two different sources: on the one hand, this woody liana which has in it a series of beta-carbolines, harmine, harmaline, mildly hallucinogenic -- to take the vine alone is rather to have sort of blue hazy smoke drift across your consciousness -- but it's mixed with the leaves of a shrub in the coffee family called Psychotria viridis.
Mikä tekee ayahuascasta mielenkiintoisen ei ole tämän valmisteen pelkät farmakologiset mahdollisuudet, vaan valmisteen monimutkaisuus. Se koostuu kahdesta eri lähteestä. Toisaalta siinä on liaania jossa on joukko betakarboliinejä, harmiinia, harmaliinia, lievästi hallusinogeeninen. Jos liaania käytetään yksinään on kuin jonkinnäköinen sininen utuinen savu ajelehtisi tietoisuutesi läpi, mutta se sekoitetaan kahvipensaan lehtiin nimeltään Psychotria viridis.