So, to summarize: Prakash, in its five years of existence, it's had an impact in multiple areas, ranging from basic neuroscience plasticity and learning in the brain, to clinically relevant hypotheses like in autism, the development of autonomous machine vision systems, education of the undergraduate and graduate students, and most importantly in the alleviation of childhood blindness.
Yhteenvetona: Prakash on viiden vuoden olemassaolonsa aikana vaikuttanut moniin alueisiin, lähtien neurotieteen plastisiteetista ja aivojen oppimiskyvystä kliinisesti tärkeisiin  hypoteeseihin esimerkiksi autismista, itsenäisen koneellisen näkökyvyn  kehittämiseen, ylioppilaiden- ja jatko-opiskelijoiden koulutukseen ja mikä kaikkein tärkeintä lapsuusiän sokeuden lievitykseen.