The positive perspective, I think, of all of this is that, if we do understand when we go wrong, if we understand the deep mechanisms of why we fail and where we fail, we can actually hope to fix things.
Positiivinen näkökulma mielestäni tässä kaikessa on se, että jos ymmärrämme olevamme väärässä, jos ymmärrämme syvemmät mekanismit siitä, miksi epäonnistumme ja missä epäonnistumme, voimme itse asiassa toivoa korjaavamme ne.