But part of what makes it so heartening to me as a designer is that he's taken the visual vernacular of Diet Coke -- the typefaces, the colors, the silver background -- and he's reduced them to their most essential parts, so it's like going back to the Charlie Brown face.
Syy miksi tämä on rohkaisevaa minulle suunnittelijana, on, että hän on käyttänyt Diet Coken kotoista näkyä: kirjaintyyppiä, värejä ja hopeista taustaa, ja hän on pelkistänyt ne vain välttämättömiin osiin, ihan kuin palattaisiin Charlie Brownin kasvoihin.