She came up to me one night, and she just said, 'Dad, you can't let the kids die.'" Or I think of Cynthia Thomas, a really loyal army daughter and army wife, who, as she saw her friends and relations coming back from the Iraq War, was so shocked by their mental condition and the refusal of the military to recognize and acknowledge post-traumatic stress syndrome that she set up a cafe in the middle of a military town to give them legal, psychological and medical assistance.
Hän tuli luokseni yksi ilta, ja sanoi: 'Isi, et voi antaa niiden lasten kuolla.'" Tai ajattelen Cynthia Thomasia, lojaali sotilaan tytär ja sotilaan vaimo, joka nähdessään ystäviensä ja sukulaistensa tulevan takaisin Irakin sodasta, oli niin järkyttynyt heidän psyykkisestä tilastaan ja siitä, ettei armeija tunnistanut tai tunnustanut traumaperäistä stressihäiriötä, että hän perusti kahvilan keskelle armeijakaupunkia antaakseen heille oikeudellista, psykologista ja  lääketieteellistä apua.