Do we stay in for life, or do we do something else and justify and say, well, my intentions were good, and therefore I cannot be held responsible for all of it?
Olemmeko kiikissä koko elämämme, vai teemmekö jotain muuta ja oikeutamme teon sillä, että aikomukseni olivat hyviä, ja siksi minua ei voi pitää vastuussa kaikesta siitä?