And when life throws up one of its nasty surprises, as it will, more than once, when a doctor comes into my room wearing a grave expression, or a car suddenly veers in front of mine on the freeway, I know, in my bones, that it's the time I've spent going nowhere that is going to sustain me much more than all the time I've spent racing around to Bhutan or Easter Island.
Ja kun elämä keksii jonkin ikävän yllätyksen, kuten se keksiikin, useinkin, kun lääkäri tulee huoneeseeni synkkä ilme kasvoillaan, tai kun yllättäen auto suistuu eteeni moottoritiellä, tiedän selkäytimessäni, että nimenomaan se ei-minnekään menemiseen käytetty aika tulee tukemaan minua paljon enemmän kuin kaikki se aika Bhutanissa tai Pääsiäissaarilla säntäillessäni.