Just to know that Jaguar shamans still journey beyond the Milky Way, or the myths of the Inuit elders still resonate with meaning, or that in the Himalaya, the Buddhists still pursue the breath of the Dharma, is to really remember the central revelation of anthropology, and that is the idea that the world in which we live does not exist in some absolute sense, but is just one model of reality, the consequence of one particular set of adaptive choices that our lineage made, albeit successfully, many generations ago.
Tietää, että Jaguaari-shamaanit matkustavat vielä linnunradan toiselle puolelle, tai että inuiittivanhempien myyteillä on vielä merkitystä, tai että Himalajalla buddhistit etsivät vielä Dharman hengitystä, on muistaa antropologian keskeinen sanoma, ja että maailma, jossa elämme, ei ole olemassa missään absoluuttisessa mielessä, vaan on vain yksi todellisuuden malli, seuraamusta yhden tietyn mukautuvien valintojen sarjasta, jonka esivanhempamme tekivät, onnistuneesti, monia sukupolvia sitten.