We can choose this moment of crisis to ask and answer the big questions of society's evolution -- like, what do we want to be when we grow up, when we move past this bumbling adolescence where we think there are no limits and suffer delusions of immortality?
Tämä kriisi voi saada meidät kysymään ja vastaamaan yhteiskunnan kehityksen isoihin kysymyksiin -- kuten, mitä haluamme olla, kun kasvamme isoiksi, kun siirrymme pomppuisan nuoruuden läpi ajatellen, että ei ole rajoja, ja kuvittelemme olevamme kuolemattomia?