I mean, in your own thinking, isn't there a chance that what humans are for is to be the universe's sentient things, to be the centers of joy and love and happiness and hope?
Tarkoitan, onko omassa ajattelussasi sijaa sille, että ihmiset olisivat maailmankaikkeuden tietoisia olioita, ollakseen ilon ja rakkauden sekä onnen ja toivon keskuksia?