I wonder whether we might help ourselves to understand, say, quantum theory, if we brought up children to play computer games beginning in early childhood, which had a make-believe world of balls going through two slits on a screen, a world in which the strange goings-on of quantum mechanics were enlarged by the computer's make-believe, so that they became familiar on the Middle-World scale of the stream.
Jeg gad vide, om vi kunne hjælpe os selv til forståelsen af, for eksempel kvanteteori, hvis vi opdragede børn til at spille computerspil, begyndende i den tidlige barndom, der havde en eller anden fantasiverden med bolde, der gik igennem to sprækker i en skærm, en verden, hvori kvantemekanikkens sære hændelser blev forstørret af computerens simulation, sådan, at de blev bekendte med dem i Mellemverdenens størrelsesorden.