So no matter that I have inhibitions to fill all my pockets, I keep trying, hoping that one day I'll write a poem I can be proud to let sit in a museum exhibit as the only proof I existed.
Så uanset at jeg har hæmninger nok til at fylde alle mine lommer, bliver jeg ved med at prøve i det håb at jeg en dag skriver et digt jeg vil være stolt af at sætte på museumsudstilling som det eneste bevis for at jeg har eksisteret.