We take earth's materials, make them into stuff we want, use it for a while, often only once, and then throw it away, and that is pushing us over planetary boundaries, so we need to bend those arrows around, create economies that work with and within the cycles of the living world, so that resources are never used up but used again and again, economies that run on sunlight, where waste from one process is food for the next.
Vi tager jordens materialer og laver ting vi vil have, bruger det lidt, ofte kun én gang, og smider det så væk. Og det presser vores planets grænser, så vi er nødt til at vende pilene rundt og skabe økonomier, som samarbejder med  og i den levende verdens harmoni, så ressourcer aldrig bliver brugt op men bliver brugt igen og igen. Økonomier der løber på solskin, hvor affald fra en proces er føde for den næste.