We take the viewer on a journey that happens right now in real time, and the viewer gets the feeling of actually being there, actually being on the train, on the boat, and knitting together with others, and the reason I think why they're doing that is because we don't edit the timeline.
Mes leidžiame žiūrovą į kelionę, kuri trunka dabar, šiuo metu, ir žiūrovas jaučiasi lyg tikrai būtų atsiduręs ten, tame traukinyje, arba valtyje, mezgantis kartu su kitais, ir manau jie taip jaučiasi nes mes visiškai neredaguojame laiko tėkmės.