And the result is -- we call it "patient autonomy," which makes it sound like a good thing, but what it really is is a shifting of the burden and the responsibility for decision-making from somebody who knows something -- namely, the doctor -- to somebody who knows nothing and is almost certainly sick and thus, not in the best shape to be making decisions -- namely, the patient.
Viso to rezultatas - vadinamoji "paciento autonomija", kuri skamba kaip geras dalykas. Bet iš tikrųjų tai yra naštos ir atsakomybės už sprendimą perkėlimas nuo žinančiojo -- šiuo atveju gydytojo -- kažkam, kuris nieko nežino ir greičiausiai yra sergantis, todėl nėra gerai pasirengęs priimti sprendimus -- šiuo atveju pacientui.