And in this way, time is actually the critical variable that distinguishes a remembering self from an experiencing self; time has very little impact on the story.
Tokiu būdu laikas yra svarbiausias veiksnys, skiriantis "atsimenantį Aš" nuo "išgyvenančio Aš". Laikas daro labai nedidelį poveikį pasakojimui.