And, at once enraging and enrapturing, Cage shows us that even when there are no strings being plucked by fingers or hands hammering piano keys, still there is music, still there is music, still there is music.
Tuo pat metu sukeldamas ir pyktį,  ir nuostabą Cage parodo mums, kad net kai nėra stygų, kurias liestų pirštai, ar rankų,  spaudžiančių pianino klavišus, vis tiek yra muzika,  vis tiek yra muzika, vis tiek yra muzika.