But a later response, and much more useful, would be to try and deconstruct the message behind the words, so when the voices warned me not to leave the house, then I would thank them for drawing my attention to how unsafe I felt -- because if I was aware of it, then I could do something positive about it -- but go on to reassure both them and myself that we were safe and didn't need to feel frightened anymore.
Bet vėliau pradėjau reaguoti daug praktiškiau ir ėmiau analizuoti informaciją, kuri slepiasi už žodžių, todėl, kai balsai mane įspėdavo neiti iš namų, aš jiems padėkodavau, kad atkreipė mano dėmesį į mano nesaugumo jausmą - nes kai apie jį žinojau, galėjau kažką padaryti teigiamo -- todėl užtikrindavau juos ir save, kad esame saugūs ir nereikia nieko bijoti.