And when life throws up one of its nasty surprises, as it will, more than once, when a doctor comes into my room wearing a grave expression, or a car suddenly veers in front of mine on the freeway, I know, in my bones, that it's the time I've spent going nowhere that is going to sustain me much more than all the time I've spent racing around to Bhutan or Easter Island.
Gyvenimui iškrėtus kokį nemalonų pokštą, kas tikrai nutiks, ir ne kartą kaip kad pasirodžius daktarui su liūdna išraiška veide ar greitkelyje netikėtai iššokus mašinai, savo esybe žinau, kad tik sėdėjimas vietoje, ramybė, mane sustiprins geriau nei visas laikas, praleistas  lakstant po Butaną ar Velykų salą.