So when the Audio Home Recording Act of 1992 was passed, the media businesses gave up on the idea of legal versus illegal distinctions for copying because it was clear that if Congress was acting in their framework, they might actually increase the rights of citizens to participate in our own media environment.
Taigi kai 1992 buvo priimtas Garso Namuose Įrašymo Aktas, pramogų verslas nurašė legalaus ir nelegalaus kopijavimo atskyrimo idėją, nes buvo aišku, kad jei Kongresas veikia pagal savo mandatą, jie net gali padidinti piliečių teises dalyvauti mūsų nuosavoje medijų aplinkoje.