So I had to wield my paralyzed arm like a stump and cover the numbers as I went along and pushed them, so that as I would come back to normal reality, I'd be able to tell, "Yes, I've already dialed that number."
kuriuos skaičius jau surinkau. Turėjau savo paralyžiuotą ranką kaip kokį daiktą laikyti, kad ja uždengčiau jau atpažintus ir surinktus skaičius, kad sugrįžusi į įprastinę tikrovę žinočiau: „Šitą skaičių jau surinkau".