I'm going to leave you with one question: If we can't get inside the person's minds, no matter if they're autistic or not, instead of punishing anything that strays from normal, why not celebrate uniqueness and cheer every time someone unleashes their imagination?
Paliksiu jus su vienu klausimu: Jei negalime įlįsti į kito žmogaus sąmonę, nesvarbu ar autisto, ar ne, vietoje to, kad smerktume visus,  kurie atkrenta nuo normalumo, kodėl ne didžiuotis unikalumu ir džiaugtis kaskart, kai kažkam  atsiriša fantazija?