We need to elongate the time frame upon which we judge the balance in our life, but we need to elongate it without falling into the trap of the "I'll have a life when I retire, when my kids have left home, when my wife has divorced me, my health is failing, I've got no mates or interests left."
Mes turime prailginti laikotarpius kuriais remiantis vertinsim savo gyvenimo pusiausvyra, bet mums reikia juos prailginti nepakliūdami į spąstus kaip "Aš pagyvensiu, kai išeisiu į pensija, kai mano vaikai išsikraustys, kai mano žmona mane paliks, kai mano sveikata ims šlubuoti, kai nebeturėsiu draugų ir jokių pomėgių".