The ecclesiastical writers tended to declare a territory as "converted" merely because the local king had agreed to be baptised, regardless of whether, in reality, he actually adopted Christian practices; and regardless, too, of whether the general population of his kingdom did.
Kiriklikud kirjanikud kaldusid kuulutama territooriumi "pööratuks" üksnes seetõttu, kui kohalik kuningas nõustus ristimisega, olenemata sellest, kas ta tegelikult võttis kristliku praktika omaks; ja olenemata ka sellest, kas tema kuningriigi rahvastik seda üldiselt tegi.