Immanuel Kant (1724–1804) called any action based on desires a hypothetical imperative, meaning by this that it is a command of reason that applies only if one desires the goal in question.
Immanuel Kant (1724-1804) nimetatas kõiki tegevusi, mis baseeruvad himudel hüpoteetilisteks imperatiivideks, mis tähendab, et see on põhjendatud käsk vaid juhul, kui keegi himustab seda eesmärki, millest on jutt.