Both factions began to hold separate councils, still meeting at a common Tagsatzung (although the common council was deadlocked by disagreements between both factions until 1712, when the Protestant cantons gained power after their victory in the second war of Villmergen).
Mõlemad kildkonnad hakkasid korraldama eraldi nõukogusid, kohtudes ikka ühisel Tagsatzungil (kuigi ühine nõukogu oli mõlema kildkonna vaheliste erimeelsuste tõttu võimetu aastani 1712, kui protestantlikud kantonid saavutasid võimu pärast nende võitu teises Villmergeni lahingus).