The Lotharingian palatines out of the Ezzonian dynasty were important commanders of the imperial army and were often employed during internal and external conflicts (e.g. to suppress rebelling counts or dukes, to settle frontier disputes with the Hungarian and the French kingdom and to lead imperial campaigns).
Lotringi palatiinid väljaspool Ezzonite dünastiat olid keiserliku armee tähtsad väejuhid ning tegutsesid sageli sisestes ja välistes konfliktides (näiteks mässavate krahvide või hertsogite mahasurumisel, piirivaidluste lahendamisel Ungari ja Prantsuse kuningriikidega ning keiserlike sõjaretkede juhtimisel).