This statement was in contrast with the idea, then prevailing, that unity could be achieved almost naturally and only as a secondary goal, after the attainment of political purposes (communism, democracy and so on) in individual countries.
See avaldus läks vastuollu tol ajal prevaleerinud mõttega, et ühtsus on saavutatav iseenesest ja teisejärgulise eesmärgina pärast individuaalsete riikide poliitiliste eesmärkide (kommunism, demokraatia jne) saavutamist.