The 19th century in French art is characterised by a continuous struggle between traditionally educated artists supported by official politics, and a growing rate of artists who preferred to work individually and at their own riscs.
19. sajandi prantsuse kunsti on kirjeldatud kui pidevat võitlust traditsiooniliselt õpetatud kunstnike, keda toetas ametlik poliitika ja kasvava hulga kunstnike vahel, kes eelistasid töötada individuaalselt ja enda riisikol.