Underconsumptionists were, like Keynes after them, concerned with failure of aggregate demand to attain potential output, calling this "underconsumption" (focusing on the demand side), rather than "overproduction" (which would focus on the supply side), and advocating economic interventionism.
Alatarbimise idee pooldajad olid, nagu Keynes pärast neid, huvitatud kogunõudluse suutmatust saavutada potentsiaalne tootmismaht, nimetades seda "alatarbimiseks" (keskendudes nõudluse poolele), mitte "ületarbimiseks" (mis keskenduks pakkumise poolele) ja pooldades majanduslikku sekkumist.