Marxist criminology, conflict criminology, and critical criminology claim that most relationships between state and citizen are non-consensual and, as such, criminal law is not necessarily representative of public beliefs and wishes: it is exercised in the interests of the ruling or dominant class.
Марксистичка криминологија, Кофликтна криминологија и Критичка криминологија тврде да је већина веза између државе и становника без сагласности и зато закони о криминалу не морају обавезно представљати јавна веровања и жеље: примењени су у интересу владајуће класе.