The classical resolution is to apply a utility function to the wealth, which reflects the notion that the "usefulness" of an amount of money depends on how much of it one already has, and then to maximise the expectation of this.
Класична резолуција је применити употребну функцију богатства, што одражава идеју да "корист" од износа новца зависи од тога колико тога једна већ има, а онда се максимално повећа очекивање.