The early implementations of SPARC and MIPS (two of the first commercial RISC architectures) used single-direction static branch prediction: they always predict that a conditional jump will not be taken, so they always fetch the next sequential instruction.
Ране имплементације SPARC и MIPS (две од првих комерцијалних RISC архихектура) користи један правац статичког предвиђања гранања: оне увек предвиђају да условни скок неће бити узет (неће доћи до условног скока), тако да, оне увек донесу следећу секвенцијалну инструкцију.