Wordsworth fears that the very spirit presiding over his poetry is ephemeral, and I think he refuses to distinguish between its death in him and its historical decline."
Вордсворт се боји да је сам дух који председава његовом поезијом пролазан и мислим да одбија да направи разлику између његове смрти у себи самом и његовог историјског нестанка“.