In languages that mix imperative and functional styles, such as the Lisp family, the distinction between expressions and statements is not made: even expressions executed in sequential contexts solely for their side effects and whose return values are not used are considered 'expressions'.
У језицима који мешају императив и функционалне стилове, као што је Lisp породица, разлика између израза и наредба није направљена: чак изразе извршени у секвенцијалним контекстима искључиво за своје нежељене ефекате и чије враћање вредности се не користи већ се сматрају „изразима".