The consequence of this approach is that English could theoretically have only seven vowel phonemes, which might be symbolized /i/, /e/, /a/, /o/, /u/, /ʌ/ and /ə/, or even six if schwa were treated as an allophone of /ʌ/ or of other short vowels, a figure that would put English much closer to the average number of vowel phonemes in other languages.
Последица овог приступа је да би енглески теоретски могао да има само седам самогласничких фонема, који би се можда могли представити са /i/, /e/, /a/, /o/, /u/, /ʌ/ и /ə/, или чак шест ако би се schwa третирало као алофон од /ʌ/ или од других кратких самогласника, што је приказ који би учинио енглески знатно ближим просечном броју самогласничих фонема у другим језицима.