Shelley here identifies himself with the wind, although he knows that he cannot do that, because it is impossible for someone to put all the things he has learned from life aside and enter a "world of innocence".
Шели се овде поистовећује са ветром иако зна да то не може бити јер је немогуће да се неко одрекне свих ствари које је у животу научио да би ушао у „свет невиности“.