About his last years, Davis (2002) remarks: "...he felt more and more isolated, and spent his last years under the spell of 'totally unfounded financial worries and a paranoid fear of bankruptcy, persecution and illness.'
О његовим последњим годинама Дејвис (2002) примећује: „Осећао се све више и више изолован и провео је своје последње године под параноичим страхом од банкрота, прогона и болести.”