In the Middle Ages, borrowing from Latin occurred from ecclesiastical usage established by Saint Augustine of Canterbury in the 6th century or indirectly after the Norman Conquest, through the Anglo-Norman language.
У Средњем веку, дошло је до позајмљивања из латинског услед црквене употребе коју је успоставио свети Августин Кентерберијски у 6. веку или индиректно након Норманског конквеста, путем Англонорманског језика.