If we try to analyze Fellini's film, its fragmentary quality becomes immediately evident and we are obliged to treat each fragment, each personal comment, each secret confession separately.
Ако покушамо да анализирамо Фелинијев филм, његови крхки квалитети истог тренутка постају видљиви и ми смо онда у обавези да третирамо сваки фрагмент, сваки лични коментар, свако тајно признање појединачно.