When Haydn and Mozart began composing, symphonies were played as single movements—before, between, or as interludes within other works—and many of them lasted only ten or twelve minutes; instrumental groups had varying standards of playing, and the continuo was a central part of music-making.
Када су Моцарт и Хајдн почели компоновати, симфоније су се изводиле као поједниачни ставови - испред, иза или између осталих дела - и већина њих је трајала само 10 или 12 минута; инструменталне групе су имале различите стилове свирања а континуо је био централни дио музичког стварања.