Lukács felt that both authors' nostalgic, pro-aristocratic politics allowed them accurate and critical stances because of their opposition (albeit reactionary) to the rising bourgeoisie.
Лукач је сматрао да им је носталгична, про-аристократска политика оба аутора дозволила тачне и критичне ставове због њиховог противљења ( додуше реакционарно ) буржоазије у успону.