Unlike SDRAM, there were no per-chip select signals; each chip was assigned an ID when reset, and the command contained the ID of the chip that should process it.
За разлику од SDRAM, он није имао по-чип изабране сигнале; сваки чип је био додељен ID (идентификатор) када се ресетује, и команда је садржала ID чип који треба да га обради.