Unlike the social democratic orthodoxy of the Second International, she did not regard organisation as a product of scientific-theoretic insight to historical imperatives, but as product of the working classes' struggles: Social democracy is simply the embodiment of the modern proletariat's class struggle, a struggle which is driven by a consciousness of its own historic consequences.
За разлику од социјалдемократске политике Друге интернационале, она није сматрала организацију производом научно-теоријског увида у историјске императиве, већ производом борби радничких класа. „Социјална демократија је просто отеловљење класне борбе модерног пролетаријата, борбе која је руковођена свешћу сопствених историјских последица.