During the development of phoneme theory in the mid-20th century phonologists were concerned not only with the procedures and principles involved in producing a phonemic analysis of the sounds of a given language, but also with the reality or uniqueness of the phonemic solution.
Током развоја теорије фонема средином 20. века фонолози се нису само бавили процедурама и принципима који су укључени у стварање фонемске анализе звукова датог језика, већ и стварношћу или јединственошћу фонемског решења.