As these psychoanalysts interpreted the asthmatic wheeze as the suppressed cry of the child for its mother, they considered the treatment of depression to be especially important for individuals with asthma.
Пошто су психоаналитичари интерпретирали асматично шиштање као супримирани плач детета за мајком, сматрали су да је метода лечења депресије посебно важна за особе са астмом.