In his seventh Seminar "The Ethics of Psychoanalysis" (1959–60), Lacan defined the ethical foundations of psychoanalysis and presented his "ethics for our time"—one that would, in the words of Freud, prove to be equal to the tragedy of modern man and to the "discontent of civilization".
У раду Етика психоанализе (1959-60)., Лакан дефинише етичке темеље психоанализе и предлаже „Етику за наше време“ - која ће, по речима Фројда, доказати да је једнака трагедији савременог човека и „незадовољству цивилизације."