Many treaties (such as the North American Free Trade Agreement, or the General Agreement on Tariffs and Trade before the establishment of the World Trade Organization) do not establish an organization and instead rely purely on the parties for their administration becoming legally recognized as an ad hoc commission.
Многи уговори (као што је Северноамерички споразум о слободној трговини или Општи споразум о тарифама и трговини пре оснивања Светске трговинске организације) не оснивају организацију и уместо тога се ослањају само на странке како би њихова администрација постала легално призната као оглас хоц комисија.