The attitude at the time was that hardware design was more mature than compiler design so this was in itself also a reason to implement parts of the functionality in hardware or microcode rather than in a memory constrained compiler (or its generated code) alone.
Став у то време био је да је осмишљеност хардвера зрелија од осмишљености компајлера, тако да је ово било само по себи такође разлог за примену делова функционалности у хардвер или микрокод пре него у меморијски ограниченом компајлеру (или његов генерисани код).