The book is an ironic counterblast to Marcel Proust, whose reputation had unexpectedly eclipsed that of André Gide (who had provided the model of littérature engagée for Sartre's generation).
Књига је ироничан противапад на Марсела Пруста, чија је репутација неочекивано замрачила ону Андре Жида (који је Сартровој генерацији био моделом ангажоване књижевности).