Malagurski then presents his recommendations for how a country can free itself from Western control - by protecting local industry, as the film argues that foreign investments destroy local production (noting the examples of South Korea, which restricted foreign investments, as well as Finland from 1930 to 1980), creating a welfare state and making protesting a way of life.
На крају, Малагурски представља своје предлоге за начин на који држава може да се ослободи контроле запада - заштитом локалне индустрије, тврдећи да су директне стране инвестиције уништиле локалну производњу (наводи се пример Јужне Кореје, која је ограничила стране инвестиције, као и Финске од 1930. до 1980.), креирањем државе благостања и променом менталитета у смеру да протестовање постане начин живота.