This describes another theory of film, the 180-degree rule, as a visual story-telling device with an ability to place a viewer in a context of being psychologically present through the use of visual composition and editing.
Ово описује још једну теорију филма-правило 180 степени, као визуелни уређај за причање са могућношћу да постави гледаоца у контексту психичке присутности кроз коришћење визуелне композиције.