MacLeod (1982) suggests that there may not have been "an official language policy for each and every aspect of life" but that "individual Roman officials common sense ad hoc decisions".
MacLeod (1982) naznačuje, že nemusel být oficiální politický jazyk používán pro každý aspekt běžného života, ale že jednotliví římští úředníci se rozhodovali dle zdravého rozumu pro ten určitý případ.