In what critic Edward Greenfield calls the "Grand Tune" concept, Puccini retains a limited number of set-pieces, distinguished from their musical surroundings by their memorable melodies.
V tom, co kritik Edward Greenfield nazývá konceptem „velké melodie“, Puccini zachovává omezený počet samostatných pasáží, které se od svého hudebního okolí liší svými zapamatovatelnými melodiemi.