Initially, the camp did not have a gas chamber of its own and the so-called Muselmänner, or prisoners who were too sick to work, after being maltreated, under-nourished or exhausted, were then transferred to other concentration camps for extermination (mostly to the Hartheim Euthanasia Centre, which was 40.7 kilometres or 25.3 miles away), or killed by lethal injection and cremated in the local crematorium.
Zpočátku neměl tábor vlastní plynovou komoru a takzvané muzelmany, tj. vězně příliš choré na to, aby pracovali po tom co byli týráni, podvyživení anebo úplně vyčerpaní, přesunuli do jiných koncentračních táborů k vyhlazení (nejčastěji do neslavného zámku Hartheim, který byl vzdálený 40,7 km) či je usmrtili smrtelnou injekcí a zpopelnili v místním krematoriu.