The discovery in 1987 that the SERMs tamoxifen and raloxifene, then thought to be antiestrogens because of antagonist effects in breast tissue, showed estrogenic effects in preventing bone loss in ovariectomized rats had a great effect on our understanding of the function of estrogen receptors and nuclear receptors in general.
Objev z roku 1987, že SERMs tamoxifen a raloxifen , které byly tehdy považovány za antiestrogeny kvůli antagonistickým účinkům v prsní tkáni, vykazují estrogenní účinky při prevenci ztráty kostní hmoty u potkanů s ovariektomií, měl velký vliv na naše chápání funkce estrogenových receptorů a nukleárních receptorů obecně.