As these psychoanalysts interpreted the asthmatic wheeze as the suppressed cry of the child for its mother, they considered the treatment of depression to be especially important for individuals with asthma.
Jelikož psychoanalytikové interpretovali astmatické sípání jako potlačovaný pláč dítěte hledajícího matku, pro osoby s astmatem považovali za obzvláště důležitou léčbu deprese.