In a separate chapter, Weininger, himself a Jew who had converted to Christianity in 1902, analyzes the archetypical Jew as feminine, and thus profoundly irreligious, without true individuality (soul), and without a sense of good and evil.
V samostatné kapitole Weininger, sám Žid, který konvertoval ke křesťanství v roce 1902, analyzuje archetypálního Žida jako ženskost, a tudíž hluboce bezbožného, bez skutečné osobnosti (duše) a beze smyslu pro dobro a zlo.