In medieval terminology, a ligature possessed perfectio ("perfection") if its final note was a longa (L), and it had proprietas ("its property") if its first note was a breve (B).
Ve středověké terminologii byla ligatura chápána jako perfectio ("perfekce"), jestliže finální nota byla longa (L), ligatura pak měla proprietas (cum proprietate - tzn. "svou vlastnost"), jestliže její první nota byla brevis (B).