Many supercomputer designs of the 1980s and 1990s focused on providing high-speed memory access as opposed to faster processors, allowing the computers to work on large data sets at speeds other systems could not approach.
Mnoho superpočítačů navržených mezi léty 1980 a 1990 bylo zaměřeno na poskytování vysoce-rychlostního přístupu do paměti na úkor rychlosti procesorů, což jim umožňovalo pracovat na velkých datových souborech, do kterých rychlejší systémy nemohly přistupovat.