Or, as Christopher Bennet tells it in Yugoslavia's Bloody Collapse: Quite simply, the bank printed whatever money Milošević felt he needed to get himself reelected and the size of the 'loan' became clear a few weeks later when inflation took off again throughout the country.
Або, як розповідає це Крістофер Беннет у книзі Криваве падіння Югославії: Простіше кажучи, банк друкував стільки грошей, скільки, як відчував Мілошевич, він потребував, щоб переобратися, а розмір «позики» ставав ясним через кілька тижнів, коли інфляція знову злітала по всій країні.