It is at this point that the audience realises that Alcina genuinely loves Ruggiero; from now until the end of the opera, she is depicted sympathetically.
Це саме той момент, коли стає зрозумілим, що Алчіна дійсно любить Руджеро; і відтепер і до кінця опери, вона зображена зі співчуттям до неї.