In a lengthy Miltonian speech at the end of the novel, Satan Mekratrig explains that, compared to humans, demons are good, and that if perhaps God has withdrawn Himself, then Satan beyond all others was qualified to take His place and, if anything, would be a more just god.
У довгій промові Мілтон наприкінці роману Сатана Мекратриг пояснює, що в порівнянні з людьми демони хороші, і якщо, припустити, що Бог відркіся від Свого єства, тоді Сатана, окрім усіх інших, був здатний би зайняти Його місце і, якщо щось подібне станеться, був би більш справедливим богом.