Unlike Thorndike's puzzle box, this arrangement allowed the subject to make one or two simple, repeatable responses, and the rate of such responses became Skinner's primary behavioral measure.
На відміну від головоломки Торндайка, ця композиція дозволяла суб'єкту робити одну або дві прості, повторювані відповіді, і швидкість таких відповідей стала основним виміром поведінки у Скіннера.