In 1921, in his Tractatus Logico-Philosophicus, Ludwig Wittgenstein proposed that statements that can be deduced by logical deduction are tautological (empty of meaning) as well as being analytic truths.
В 1921, в Логіко-філософському трактаті, Людвіг Вітґенштейн запропонував, що заяви, які можуть бути виведені за допомогою логічного висновку є тавтологією (пустого сенсу), а також які є аналітичною істиною.