Zoning has long been criticized as a tool of racial and socio-economic exclusion and segregation, primarily through minimum lot-size requirements and land-use segregation (sometimes referred to as "environmental racism").
Зонування віддавна критикують як інструмент расового та соціально-економічного виключення та сегрегації – передусім через вимоги про мінімальний розмір ділянки та сегрегацію землекористування, яку часом називають “екологічний расизм”.