There was, however, a gap between law and practice: despite the fact that unmarried women were legal minors and only widows had the right to represent themselves in court, unmarried women were still in practice allowed to give testimony, sue and represent themselves in court matters, to such a degree that a law reform granted them this right in 1686 to legalize what was already common procedure.
Проте існував розрив між законодавством і практикою: незважаючи на те, що неодружені жінки були неповноправними і тільки вдови мали право представляти себе в суді, неодружені жінки досі мали право давати свідчення, подати позов і представляти себе в суді настільки, що реформа законодавства надала їм це право в 1686 р., легалізувавши звичну процедуру.