Serling later claimed, "I was writing so much, I felt I had begun to lose my perspective on what was good and what was bad".
Пізніше Серлінг стверджував: «Я писав так багато, що на той час з'явилось відчуття, що я почав втрачати свій погляд на те, що було зроблено добре і що погано.»