Shah was often dismissive of orientalists' descriptions of Sufism, holding that academic or personal study of its historical forms and methods was not a sufficient basis for gaining a correct understanding of it.
Шах часто зневажав опис суфізму східнознавцями, вважаючи, що академічно або особисте вивчення його історичних форм і методів не було достатньою підставою для отримання правильного розуміння цього.