NATO later called these arrangements an "air defence ground environment", defined as "the network of ground radar sites and command and control centres within a specific theatre of operations which are used for the tactical control of air defence operations".
Пізніше, НАТО назвало ці установки «середовищем протиповітряної оборони», яке визначалося як «мережа наземних радіолокаційних станцій та центрів керування, на певному театрі операцій, котрі використовуються задля тактичного керування завданнями протиповітряної оборони».