Simon describes a number of dimensions along which "classical" models of rationality can be made somewhat more realistic, while sticking within the vein of fairly rigorous formalization.
Саймон описує ряд вимірів, за якими «класичні» моделі раціональності можуть бути зроблені дещо більш реалістичними, при цьому дотримуючись досить жорсткої формалізації.