Proof-theoretic formalization of a non-monotonic logic begins with adoption of certain non-monotonic rules of inference, and then prescribes contexts in which these non-monotonic rules may be applied in admissible deductions.
Доказово-теоретична формалізація немонотонічної логіки починається з прийняття певних немонотонних правил, а потім наводить контексти, в яких ці немонотонні правила можуть застосовуватися до прийнятних відрахувань.