Getting Married (1908) and Misalliance (1909)—the latter seen by Judith Evans as a companion piece to the former—are both in what Shaw called his "disquisitionary" vein, with the emphasis on discussion of ideas rather than on dramatic events or vivid characterisation.
Одруження (1908) та Нерівний шлюб (1909) (останню Джудіт Еванс бачить як доповнення до першої) — обидві Шоу назвав своїм "disquisitionary" vein, з акцентом на обговоренні ідей, а не на драматичному дійстві і яскравих характеристиках.