Stakkels Hick, berøvet karriere, lever i en evig tilstand av lav intensitet forkastethet (feil deg så mye, kjører den typiske Eleanor brev, men du ville hatet det her så ikke kom ), reiser barer av landet som Eleanors øyne og ører, forblir for meg helten i boken.
Selv om Eleanor lengter etter Hicks selskap, ønsket hun ikke at han skulle bli med henne, for hun visste at han ville være ulykkelig.