Dialogen beveger seg fremover - det er store gobs av eksponering - men bildene kontinuerlig dobbel til Stamp og Lesley Ann Warren, som datteren sin skuespiller lærer, bare stirrer på hverandre, eller til Stamp sitter på et fly, husker datteren som en jente på stranden, linsen av hans hjem filmkamera skape en uhyggelig lys - nesten overnaturlig - flekk som danser over ansiktet hennes.
Dialogen fokuserer for mye på utsagnet.