At de radikale entusiasmene i 1968 ikke etterlot noe permanent politisk spor på de vestlige demokratiene er en konklusjon som en enkel valghistorie av de påfølgende tiårene, Reagan, Thatcher og Kohls tiår, synes å være tilstrekkelig til å bevise.
Det ser ut til at årene ville være nok til å gjøre deres sak.