Ifølge min rabbi (jeg vil ikke late som om jeg var en student av slike ting), sa senere kommentatorer at det betydde at Abraham ble velsignet med erkjennelsen av at han hadde bestått prøvelsene i sitt liv med tapperhet og hengivenhet og nå kunne nyte en fredelig pensjon, fornøyd i sine egne øyne og i Guds øyne.
Abraham fikk en fredelig pensjon.