Craven gjør et godt arbeid med de unge skuespillerne i klasseromsscener, men filmen har en tilbakeholdenhet som er vanlig for de fleste biografiske filmer og en myk, TV-film humanisme som blander ut sin tekstur.
Kritikernes favorittdel av Cravens film var da Freddy Kreuger drepte alle elevene i klasserommet.