Med unntak av Bullmores grusomme Rezia (aksen hennes er patetisk), er resten av skuespillerne Michael Kitchen som gamle Peter Walsh, som blander seg så perfekt med Alan Cox, den unge Walsh, at jeg lurte på om Gorris hadde fått tak i en tidsmaskin og brukt den samme skuespilleren to ganger; Selina Cadell grovt hugget misjonær Miss Kilman; Sarah Badels stove og strålende Lady Rosseter (den gamle Sally Seton); Oliver Ford Davies 'lockjawed twit Hugh Whitbread; John Standings engstelig bosatt Dalloway; og den lyrisk dumme Lady Bruton av liberal Margaret Tyzack, full av planer for å hjelpe de arbeidsledige ved å sende dem bort til Canada.
Rezia aksent er spilt perfekt.