Så Loury er nå alene (eller rettere sagt, i spissen for en liten bevegelse av likesinnede mennesker, sentrert på hans nye institutt for rase og sosial divisjon): avvist av den svarte politiske eliten, som fortsatt ønsker å skylde alt på hvit rasisme, og like godt avvist av en konservatisme som ikke ønsker å gjøre noe med den fortsatte ulikheten mellom rasene.
Loury er mer knyttet til den svarte politiske eliten enn til konservative.