Richelieu ledet nasjonalpolitikken til sin død i 1642, og han bekreftet kongens autoritet mot både de konservative katolikkene som omringet dronningmor og de protestantiske styrkene som ivrig forsvarte privilegiene de fikk ved Nantes-ediktet.
Richelieu var en utestenger som så inn som dronningmor bestemt dikterte nasjonal politikk til kongen.