De beste delene av Conleys bok handler om dyp, institusjonell motstand mot måten som ellers beundringsverdige mannlige professorer forståelig nok trekker på sin opplæring for 20 år siden, som antok 70 kg mannlig kropp som den menneskelige normen og forlot dem helt uvitende om kvinnelige helseproblemer; måten opplæring i elitespesialiseringer som nevrokirurgi fortsatt fremmer en spesiell type cowboy-brava, som oppfordrer kvinner til å redde seg for gynekologi.
Cronleys bøker handler om motstand mot kjønnsnormer på medisinsk skole.