Craven gjør et godt arbeid med de unge skuespillerne i klasseromsscener, men filmen har en tilbakeholdenhet som er vanlig for de fleste biografiske filmer og en myk, TV-film humanisme som blander ut sin tekstur.
Selv om Cravens klasseroms scener med de unge skuespillerne var gode, hadde hans film fortsatt den myke, TV-film følelse.