Orientalisme og kultur og imperialisme er utvilsomt brennende, men de er også permanente og eksemplariske verker av kritikken fra slutten av det 20. århundre, ikke i liten grad fordi de inviterer så mye argument, fordi for all den intellektuelle autoriteten de projiserer, forblir de åpne, sårbare, provisoriske.
Imperialismen inviterer til så mye argumentasjon.