Mer overraskende er det ikke en eneste omtale av den viktigste offentlige hendelsen for Degas i 1890-årene, Dreyfus-affæren, da Degas ikke bare så ut som en hund, men oppførte seg som en, kutte av jødiske venner av langvarig stand og hardt insisterte (sammen med Paul Cezanne og Renoir) på skyld hos den jødiske hæroffiseren som falske anklaget for forræderi.
Den jødiske offiseren ble anklaget for forræderi på bevisbare grunnlag.