Psychological defence is especially emphasised in Estonia’s defence concept. As a result of the surrender to the Soviet Union in 1940, the repression that followed, and the totalitarian foreign regime which lasted for over half a century, the Estonian nation has been psychologically traumatised, which is expressed, among other things, by a weakness in the mentality of citizens of an independent and democratic state, a national inferiority complex, lack of faith in the strength of the country and in the possibility of defending it, and undesirable tendencies in the mental and physical development of the people.
Psühholoogilisel kaitsel on Eesti kaitsekontseptsioonis eriline koht. 1940. aasta kapitulatsioon Nõukogude Liidule, sellele järgnenud repressioonide ja rohkem kui pool sajandit valitsenud totalitaarse võõrvõimuga on Eesti rahvale tekitatud psühholoogiline trauma, mis muuhulgas väljendub iseseisva ja demokraatliku riigi kodaniku mentaliteedi nõrkuses, rahvuslikus alaväärsuskompleksis, usu puudumises oma jõusse, sh. riigi kaitsmise võimalikkusesse ning inimeste vaimses ja füüsilises arengus avalduvates väärnähtustes.