The very diverse nature of EU farming means that co-existence measures have to be adapted to local conditions and crop types, and make it imperative to ensure the maximum degree of flexibility for the Member States in developing their national approaches.
ELi põllumajanduse suurte erinevuste tõttu tuleb koosviljelemise meetmeid kohandada vastavalt kohalikele oludele ja põllukultuuri liigile ning kohustuslik on tagada liikmesriikidele riikliku lähenemisviisi väljatöötamisel maksimaalne paindlikkus.