The Court found that the projects selected by Member State authorities for financing did not have rational objectives in terms of cost-effectiveness, i.e. cost per unit of energy saved.
Kontrollikoda leidis, et liikmesriikide ametiasutuste poolt rahastamiseks valitud projektidel puudusid kulutasuvust (nt säästetud energiaühiku kulu) mõõtvad ratsionaalsed eesmärgid.