It has to be acknowledged that, had Estonian troops resisted the Red Army invasion in September–October 1939, it would have meant a blow against vital Western interests. London and Paris were keen at any cost to avoid a new military conflict between the Soviet Union and its neighbours, even agreeing to the occupation of a large part of Poland, although less than half a year earlier they had given Poland guarantees of its security.
Paraku tuleb tõdeda, et Eesti vägede vastuhakk Punaarmee sissetungile septembris-oktoobris 1939 oleks ühtlasi tähendanud lööki lääneriikide eluliste huvide pihta. London ja Pariis soovisid iga hinna eest vältida mis tahes uut sõjalist kokkupõrget Nõukogude Liidu ja tema naaberriikide vahel, leppides selle nimel koguni suure osa Poola territooriumi vallutamisega Punaarmee poolt, kuigi olid vähem kui pool aastat varem garanteerinud Poola julgeoleku.