However, the Court considers that the amount at risk may have been underestimated because the so-called “residual error rate”, on which it is based, was not yet, in 2011, a reliable indicator of the extent to which transactions remain affected by material error after control procedures have been applied.
Siiski leiab kontrollikoda, et riski sisaldav summa võib olla alahinnatud, kuna nn allesjäänud veamäär, millel summa põhineb, ei olnud 2011. aastal veel usaldusväärne näitaja selle kohta, mil määral mõjutab oluline veamäär tehinguid ka pärast kontrolliprotseduuride rakendamist.