5. The Soviet art education favoured the understanding that ‘art speaks for itself’, and what should be considered first are aesthetics and good taste, whereas the latter was treated in a Kantian manner as something universal, given from above.
5. Nõukogude kunstihariduses oli kesksel kohal arusaam, et “kunst räägib ise enda eest” ning et kõige tähtsam on esteetilisus ja hea maitse, kusjuures viimast käsitati kantiaanlikult kui midagi universaalset, taevast antut.