Is it so surprising that, after the experience of war, Nazi dictatorship, and a Gestapo prison, the German Christian Democrat Konrad Adenauer openly pursued the goal of bringing the young Federal Republic Germany into a United States of Europe, something which he described in his memoirs as “the best and most lasting guarantee for Germany’s western neighbours”?
Kas on siis hämmastav, et Saksa kristlik demokraat Konrad Adenauer seadis pärast sõda, natsidiktatuuri ja gestaapo vanglat avalikult eesmärgiks teha noorest Saksamaa Liitvabariigist Euroopa Ühendriikide liige, mida ta nimetas oma mälestustes „parimaks ja püsivaimaks tagatiseks Saksamaa läänenaabritele”?